S17 
skott utbildat ett fåtal blommor vid sin midt. I det af d:r AULIN be- 
skrifna fallet däremot hade ett vegetativ-floralt skott fått en svagare 
vegetativ förlängning i toppen. 
Den hos Laburnum m. fl. släkten förekommande egendomligheten, att 
årsskottet grenar sig i en vegetativ och en hufvudsakligen floral del, upp- 
träder i ännu mer markerad och specialiserad form hos våra Ribes-arter. 
Särskildt vacker är denna skottbyggnad hos R. sanguineum, men åter- 
finnes äfven, ehuru mindre tydligt, hos R. grossularia. En annan men 
helt säkert oriktig framställning om 
sistnämnda art lämnas i Der Baum 
2h 2 af ÅA. WIGAND och i Beiträge zur 
(er 3 3 5 är Biologie der Holzgewächse af F. W. C. 
AR ARESCHOUG, i hvilka arbeten inflo- 
7 7 
rescensen uppfattas som axillär och 
ena vegetativa kortskottet såsom ter- 
A B minalt. 
Fig. 2. Diagram af terminalknoppar Vidstående diagram visa den van- 
i kortskott hos Ribes grossularia. liga anordningen hos R. grossularia. 
Inflorescensen är reducerad till oftast 
blott en blomma, som är sidoställd, i det inflorescensaxeln i spetsen 
är förkrympt. Det tillhörande stödjebladet (4 på fig. A) är mycket tyd- 
ligt. Då ytterligare en blomma kommer till utveckling, är äfven dess 
stödjeblad (5 på fig. B) inpassadt i kortskottets bladspiral, och hon slår 
ut senare än den förra. 
Den i Beiträge zur Biol. d. Hol-g. framställda åsikten grundar sig del- 
vis på en, såsom jag tror, felaktig tolkning af den ej alltför tydliga perio- 
den: »Aus den Winkeln der Laubblätter der Stauchlinge entspringt je ein 
Bläthenstiel, welcher, in der Regel mit 1—3 Hochblätter besetzt, 1—3 
Bläthen trägt» (WIGAND, Der Baum p. 183.) Troligtvis menade WIGAND, 
att en blomställning utvecklas på hvarje kortskott, ej i hvarje bladvinkel; 
ty i annat fall skulle ju ett kortskott bära lika många blomställningar, 
som det har blad, hvilket strider mot all erfarenhet. 
K. Johansson. 
Pleurospermum austriacum (L.) Hoffm. vid Tyrstorp och Wirå. 
I lektor NILS SYLVÉNS intressanta uppsats, i festskriften för TH. M. FRIES 
1912, om förekomsten af Pleurospermum i Sverige, läses på sid. 701: 
>Den enda fullt säkra nuvarande lokalen för denna art i Östergötland 
skulle då vara den först kända vid Oxåker.» Mitt patriotiska östgöta- 
hjärta kände sig vid genomläsandet af denna punkt manadt till protest, 
då jag ju visste, att Pleurospermum, ehuru nog, som SYLVÉN säger, för- 
svunnen från de andra Qvillingelokalerna, dock alltjämt fortlefver och 
