125 
prefekt, trädgårdsmästare, amanuens och fast anställda arbetare, hvari- 
genom de förutvarande bostadslägenheterna i själfva institutionsbyggnaden 
kunde användas för andra ändamål. Genom talrika omflyttningar och 
utgallringar ordnades växterna på ett mer vetenskapligt och öfverskådligt 
sätt, och en massa nya arter infördes i stället för de borttagna öfver- 
flödiga exemplaren. >I början af 1880-talet iordningställdes en särskild 
afdelning för skandinaviska -ekonomiväxter, som mycket intresserade all- 
mänheten.> För att i möjligaste mån råda bot på de många felaktiga 
namn, som alltid smyga sig in i de botaniska trädgårdarna, arbetade 
tjänstemännen med granskning af de i trädgården odlade arterna, hvar- 
jämte till prestationerna för högre betyg i licentiatexamen hörde under- 
sökning och beskrifning af någon växtgrupp i trädgården. 
Ännu mer storartade äro de förändringar, som botaniska museet under 
FRIES' tid genomgått. Att här ens uppräkna det viktigaste blefve för 
långt, utan får jag i detta afseende hänvisa till universitetets festskrift. 
Vare det nog sagdt, att flere af samlingarna mångdubblades och att andra 
nyskapades. Härvid var FRIES outtröttlig i att vädja till människors in- 
tresse och offervillighet. Hans personliga älskvärdhet, hans förmåga att 
sta» folk och hans stora vän- och bekantskapskrets kommo honom här 
till hjälp. I förmåga att kunna få ihop kontanter och andra värdefulla 
gåfvor till sin institution hade han i det samtida Sverige blott en öfver- 
man: ARTHUR HAzZELIUS. 
Genom det ökade utrymme, som erhölls i och med de gamla bostads- 
lägenheternas införlifvande med institutionen, kunde denna högst afse- 
värdt utvidgas och omdanas. De rikliga samlingarna af torkade eller i 
sprit konserverade frukter och frön m. m., stamprof, praktiskt betydelse- 
fulla produkter ur växtriket, kryptogamer 0. s. v. ordnades till stor del 
af FRIES själf med biträde af konservator K. A. TH. SETH och tidvis 
äfven frivilliga krafter bland studenterna. Det kan utan öfverdrift sägas, 
att Upsala botaniska museum i sitt nuvarande skick till stor del är 
FRIES verk. 
I de nyvunna lokalerna inrättades också vårterminen 1894 ett labora- 
torium, som bättre motsvarade tidens fordringar än rummen i gamla 
konsistoriehuset, där laboratoriet varit inhyst sedan hösten 1885. FRIES 
var för öfrigt den förste, som i den botaniska undervisningen vid uni- 
versitetet införde laborationsöfningar. Han berättar härom i festskriften: 
>Såsom föregångare till laboratorii-arbetena härstädes kunna betraktas de 
i samband med offentliga föreläsningar stående praktiska öfningar i algers 
och lafvars mikroskopiska undersökning, som anordnades på 1860- och 
1870-talen. Såsom det egentliga begynnelseåret för härvarande botaniska 
laboratorium är dock att anse 1877» — året för FRIES't illträde till profes- 
suren — »från och med hvars hösttermin växtanatomiska och morfologiska 
öfningar, med ett kortare afbrott, regelbundet fortgått.» 
»x 
Några år efter sin professorsutnämning fick FRIES äfven en annan 
institution att sköta om: den Linnéanska stiftelsen å Hammarby, hvars 
inspektor han var åren 1882—1902. Vid 1878 års riksdag väcktes motion 
