126 
jag af "en äldre kamrat det rådet: »Låt bli att styra ut dig i frack, för 
det tycker han inte om!» Saken är ju en obetydlighet, men betecknande, 
ty fracken ansågs på den tiden obligatorisk vid studenternas uppvakt- 
ningar för professorerna. Från detta första besök hos FRIES medförde 
jag två goda råd, som jag ännu i dag kommer ihåg. De lydde: »Skrif 
latin, medan herrn ännu kommer ihåg något från skolan, och gå in i 
Botaniska sektionen!» Det förra yttrandet syftade på det då för kandi- 
datexamen obligatoriska öfversättningsprofvet till latin, »Examen stili latini 
pro gradu philosophico», som den pompösa titeln lydde på denna an- 
språkslösa profskrifning, hvilken dock lagt svåra stötestenar i vägen 
för mången akademisk studiebana. Jag lydde de kloka råden och fann 
mig väl däraf. 
Det har yttrats många skiftande och stridiga åsikter om det s. k. 
åttiotalets betydelse för Sveriges politiska och kulturella lif. Men bland 
åttiotalets medlemmar af Botaniska sektionen torde meningen vara blott 
en, att det var en glad och god och lärorik tid. Det arbetades med en- 
tusiasm, men utan konkurrensafund, och roligt var det. Sektionens sam- 
manträden höllos vanligen i botaniska laboratoriets låga rum i gamla 
»Kuggis». Föredrag höllos, intressanta växtformer förevisades och referat 
af märkligare botanisk litteratur gåfvos, allt under det åhörarne rökte 
och smuttade på sina punschglas. Jag minnes ännu med hvilket lef- 
vande intresse jag, som då endast sett en liten del af Sverige, lyssnade till 
föredrag om växtligheten på Madeira eller Kommandirskiöarna. För den 
begynnande forskaren var den Botaniska sektionen ett tvångfritt semi- 
narium, där han i en krets af välvilliga fackmän kunde få sina under- 
sökningar diskuterade och kritiserade, innan de publicerades. 
Sedan man på olika håll intagit sin aftonmåltid, samlades sektions- 
medlemmarna, vanligen i rummet nr 24 å öfre Gästis, där aftonen för- 
flöt på det angenämaste sätt. Vid sidan af FRIES, KJELLMAN och ÅXEL 
LUNDSTRÖM presiderade allas vår farbror, gamle f. d. provinsialläkaren 
C. O. REUTERMAN med sitt långa böljande patriarkskägg. ANDERS YNGVE 
GREVILLIUS, J. A. O. SKÅRMAN och KARL STARBÄCK sjöngo gluntar och 
andra sånger, ofta ackompagnerade af ERIK NYMAN, »Glauka» (värm- 
ländingen C. M. BROSTRÖM) dunkade »sektionsvalsen»> på pianot, och 
EssE HOLMGREN föredrog visan om »Jössehär'sbeväringa», medan KARL 
ADAM SETH log sitt blida leende, utom när han en och annan gång för 
en kort stund blef »ärrj» öfver något, som hans redliga sinne ogillade, 
och i oförtäckta ordalag sade ut sin mening. FRIES berättade dråpliga 
historier från forna tiders akademilif, och han och AXEL LUNDSTRÖM 
förtalde minnen från de svenska polarfärderna. Men där uppe disku- 
terades också ifrigt man och man emellan vetenskapliga spörsmål, och 
mången tanke, som burit frukt i svensk botanisk forskning, leder därifrån 
sitt ursprung. 
Emellanåt bjöds man hem till LUNDSTRÖM eller professorerna. FRIES, 
som var förenad i ett sällsynt lyckligt äktenskap med GUSTAVA KATA- 
RINA ANJOU, hade ett gästfritt hem och såg gärna studenter hos sig både 
i staden och i sommarvillan »Fristaden» nere vid Mälaren. På andra 
