127 
sidan den lilla vik, där FRIES bodde, hade KJELLMAN sitt »Tjället», hvar- 
för en skämtare döpte viken till >»Botany Bay». 
Hade någon medlem af FRIES två »nationer» eller Botaniska sektionen 
bekymmer af det ena eller andra slaget, så var han äfven då välkommen 
hos FRIES, om han förtroendefullt vände sig till professorn, hvilken så 
långt kan kunde bistod med råd och dåd. Och FRIES” intresse för lär- 
jungarna upphörde ej med att de lämnade akademien. Många ha honom 
att tacka för sin ställning i lifvet och mången har han hjälpt ut på 
studieresor i fjärran länder. 
Bland de många generationer af studenter, FRIES hade att göra med, 
funnos väl också en del missnöjda individer; ett motsatt förhållande 
hade varit nästan onaturligt. En och annan klagade öfver att han ej af 
FRIES fått klart besked om t. ex. vederbörandes önskan att bli docent 
eller dylikt. Detta sammanhänger med att det bar FRIES emot att i 
skoningslösa ord grusa sina lärjungars förhoppningar; t. o. m. de »kugga- 
de» brukade han affärda i så vänliga ord, att nedslagenheten knappast 
kändes. Gent emot andra än lärjungarna kunde FRIES nog eljes sjunga 
ut, när så behöfdes. När under hans tid såsom dekanus i filosofiska 
fakulteten en skolkande fakultetsledamot förmenade, att han ingen skyl- 
dighet hade att efterkomma dekanus” kallelse till sammanträden, fick han 
genast till svar: »Jo, det har du: jag befaller, och du lyder!» 
Vid ett par tillfällen, när det behöfdes pengar till att publicera Sek- 
tionens förhandlingar, ställdes det till >auktion> på någon därtill lämplig 
lokal såsom Södermanland-Nerikes nations sal eller lilla Gillesalen. Till 
auktionen skänktes ofta af sektionsmedlemmar och andra ganska värde- 
fulla föremål, dyrbara vetenskapliga afhandlingar, vackra lefvande växter, 
fanerogamsamlingar från polarländerna m. m. Det mest uppseendeväc- 
kande föremålet på en af auktionerna var GUSTAF KOLTHOFFS underbara 
bastard mellan orre och hare. Auktionen förrättades vanligen af den oför- 
brännelige AXEL LUNDSTRÖM, som ägde den borne auktionsutroparens 
aldrig sinande målföre och talang att hastigt låta prisen gå i höjden. 
Till auktionen utkom också ett nummer af den berömda tidningen 
»Svinmäåällan», där anonyma skribenter på vers och prosa gisslade sektions- 
medlemmarnas svagheter. Ingen skonades, och därför blef heller ingen 
sårad af de ofta ganska välriktade pilarna. 
Det var tradition, att Naturvetenskapliga Studentsällskapet hade sitt 
vårsammanträde på LINNÉES födelsedag den 23 maj ute på Hammarby, där 
Linnéminnena i rummen och i det fria under FRIES ledning besågos 
med aldrig slappnadt intresse. Särskildt minnesvärd för deltagarna blef 
Hammarbyfärden 1890. FRIES for redan tidigt på dagen dit ut i 
vagn i sällskap med den bekante lafkännaren kyrkoherde O. G. BLOM- 
BERG samt klubbmästaren, nuvarande förste bibliotekarien J. M. HULTH. 
Vi andra, ett godt femtiotal, foro på järnväg till Bergsbrunna station och 
gingo därifrån till Hammarby, hvarvid den lilla Säfjaån måste passeras i 
båt. Dagen var strålande vacker och stämningen den bästa. Egendom- 
ligt var att det, som satte spetsen på det hela och gjorde denna färd 
enastående, voro de inträffade olyckstillbuden. Redan på f. m. hände 
det första. FRIES hade gått upp i öfre våningen i den ena flygeln på 
