129 
niska Föreningen, när han kallades till dess förste och hittills ende heders- 
ledamot. 
Synnerligen omfattande var den hyllning, som ägnades FRIES, då han 
den 28 oktober 1912 fyllde åttio år. Tyvärr tilläto hans af sjukdom då 
nedsatta krafter ej att han personligen mottog alla, som ville upp- 
vakta honom. Bland dem, som personligen infunnit sig, voro två af polar- 
forskningens märkesmän, »Sofias> forne sekond, amiral PALANDER, och 
professor A. G. NATHORST. Deputationerna från Botaniska sektionen och 
Svenska Botaniska Föreningen fingo också komma in i hans rum. För- 
eningens deputerade lära nog aldrig glömma denna högtidliga stund, när 
han till svar å professor SERNANDERS tal vid öfverlämnandet af Förenin- 
gens festskrift, ödmjukt bekände, hur litet han tyckte sig ha uträttat, och 
med af rörelse darrande stämma erinrade om de lärjungar, som han sett 
gå bort i förtid, CARL JOHAN JOHANSON, HARALD STRÖMFELT, ERIK NYMAN 
och ALBERT NILSSON. 
Själf såg jag honom ännu en gång, den 12 febr. 1913, då jag gick upp 
att tacka för det exemplar af LINNÉS Iter Lapponicum, som han haft 
vänligheten sända mig. Han var äfven då lidande, men låg dock uppe 
på en soffa. Det var sista gången jag tryckte hans hand. 
Lördagen den 29 mars 1913 spred telegrafen öfver allt Sveriges land 
budskapet om att THORE FRIES kl. 4 eftermiddagen stilla gått hädan. 
Torsdagen den 3 april, den första riktiga vårdagen, ägde hans jord- 
fästning rum i Upsala domkyrka med en högtidlighet, som man i vårt 
land endast får bevittna i de gamla universitetsstäderna. Han bars 
till grafven af sina sex vuxna söner, och jordfästningen förrättades af hans 
promotionskamrat WALDEMAR RUDIN. 
Det berättas, att GÖRAN WAHLENBERG uttalat den meningen, att alla 
äkta Linnéaner dö vintertiden. I vinterns sista tid gick FRIES bort, men 
den dag hans stoft vigdes till den sista hvilan, stod våren hedersvakt i 
den gamla Fyrisstaden för mannen med det vårliga sinnet, TH. M. FRIES, 
bland Sveriges botanister den siste Linnéanen. 
Stockholm den 29 mars 1914. 
Ernst HemmendorjfJ. 
Svensk Botanisk Tidskrift 1914. | 
