148 
anatomiska forskningen fått genom ARESCHOUGS betydande verksamhet 
på detta område. Men LIDFORSS omtalar själf i en nekrolog öfver denne 
sin lärare, huru denne, »ehuru själf hvarken kemist eller fysiker, dock 
aldrig tröttnade att erinra sina lärjungar om de kemiska och fysikaliska 
studiernas betydelse för den växtfysiologiska forskningen.» Och detta är 
just ett karaktäristiskt drag i LIDFORSS arbeten, det omfattande, allmänt 
naturvetenskapliga kunskapsmått och den beläsenhet, som i så hög grad 
utmärker hans forskning. 
Emellertid beslöt LIDFORS8S snart att vid tyska botaniska laboratorier 
med deras rikare resurser utbilda sig i botanikens modernare forsknings- 
grenar, framför allt i cytologi och fysiologi. 
Under sommaren 1892 vistades han i Täöbingen för att under dr. A. 
ZIMMERMANN'S ledning studera den moderna mikrotekniken. Härunder 
afslutade han sina redan 1890 påbörjade undersökningar öfver de s. k. 
elaiosfärerna, egendomliga oljekroppar i mesofyllcellerna hos en mängd 
olika växters blad. Detta arbete utgjorde tillika hans doktorsafhandling. 
Han ger här en ingående karaktäristik af dessa kroppar, hvilka han be- 
stämdt skiljer från s. k. elaioplaster (oljekroppar med plasmatiskt un- 
derlag). Redan detta arbete utmärker sig för den klara disposition och 
kritiska behandling af det föreliggande problemet, som är så känneteck- 
nande för LIDFORSS' arbeten. I ett par följande arbeten har han be- 
handlat några speciellt cytologiska frågor, bl. a. år 1897 den vid denna 
tid så ofta diskuterade frågan om könscellernas kromatofili. Hans vik- 
tigaste cytologiska arbete är utan tvifvel undersökningen öfver kinoplas- 
matiska förbindelsetrådar mellan cellkärna och kromatoforer. För denna 
undersökning utarbetade han en särskild metod, hvarigenom det lyc- 
kades honom att påvisa trådiga strukturer i cytoplasman, som utgöra 
direkt fortsättning af cellkärnan och å andra sidan ansluta sig till kro- 
matoforerna. Med de vanliga i mikrotekniken använda metoderna låta 
dessa trådar endast dåligt eller ej alls fixera sig. Att det lyckades LIiD- 
FORSS att göra denna för en riktig uppfattning af förhållandet mellan 
kärna och cytoplasma säkerligen mycket viktiga upptäckt, beror nog 
bl. a. därpå, att LIDFORSS tillhörde den icke just så vanliga typ af cyto- 
loger, som ej arbeta uteslutande med mikrotom. 
Under åren 1893—1896 vistades LIDFORSS vid de botaniska laboratori- 
erna i Berlin, Leipzig och Jena för växtfysiologiska studier. Uppehållet 
vid de tyska instituten har utan tvifvel varit af mycket stor betydelse 
för hans vetenskapliga utveckling. Här har han under PFEFFERS och 
STAHLS ledning grundligt studerat de växtfysiologiska metoderna och 
mottagit impulser och idéer, som han sedan själfständigt, efter sin egen- 
art utvecklat. Så t. ex. i de viktiga undersökningarna öfver retnings- 
rörelser hos pollenslangar och spermatozoider. Hans metoder att ut- 
gallra de här i så rikt mått förefintliga felkällorna äro i hög grad sinn- 
rikt uttänkta och diskussionen och behandlingen af problemet klart och 
distinkt. 
Ett alldeles särskildt intresse har LIDFORSS ägnat pollenbiologien och 
närstående frågor. I tvenne arbeten, publicerade åren 1896 och 1899, 
har han framlagt de viktiga resultaten af sina omfattande undersöknin- 
