15É 
Vid vissa korsningar, t. ex. R. caesius X polyanthemus, bildades uteslu- 
tande falska bastarder. Då LIDFORSS samtidigt visat att vid uteblifven 
pollination Rubus-formerna ej sätta frukt, så måste man antaga, att de 
»falska»> bastarderna uppstått genom någon slags apogami, men att denna 
utveckling utlöses först genom pollinationen. En planlagd cytologisk 
undersökning av detta förhållande hann LiDpForss aldrig afsluta. 
I afkomman af de »äkta» bastarderna iakttog LIDFORSS ofta hvad han 
kallar hybrid-mutationer, d. v. s. former med helt nya egenskaper, som 
ej funnos hos någondera af föräldrarna. Frågan är väl om icke, efter 
de senare årens storartade forskningsresultat på bastardlärans område, 
uppfattningen af en stor del af dessa mutationer kommer att något modifie- 
ras, om ej en del af »hybrid-mutationerna> i stället komma att framstå som 
bastardkombinationer o. dyl. Som redan nämndt efterlämnade LIDFORSS 
vid sin död ett manuskript, hvilket i dagarna publiceras i »Zeitschrift 
för induktive Abstammungslehre>», där han framlägger en redogörelse 
för fortgången af dessa ytterst viktiga undersökningar och väl antagligen 
också tager ställning till de nya synpunkter, som framkommit under de 
senare årens forskningar på detta område. 
I en framställning af LIDFORSS vetenskapliga verksamhet får ej glöm- 
mas den viktiga insats, han gjort i vår populärvetenskapliga litteratur. 
I »Naturvetenskapliga kåserier» från åren 1907, 1908 och 1913 har han 
lämnat oss en verklig skatt af ypperligt skrifna, allmänfattliga skildringar 
från olika delar af naturvetenskapernas, särskildt botanikens område. 
Enkelt och klart, fritt från de i dylika skildringar alltför ofta förekom- 
mande fraserna om naturens under o. dyl. har han lyckats framlägga 
för en vidare läsekrets i en njutbar form flera af den biologiska forsk- 
ningens allra modernaste resultat. Härtill bidrager nog bl. a. mycket 
LIDFORSS i bästa mening journalistiska stil, parad med en aldrig upp- 
gifven aktning för det vetenskapligt berättigade, hvilket åt hans skildring 
gaf en egendomlig tjusning. 
BENGT LIDFORSS finnes ej mer. Men han har lämnat kvar åt oss 
minnet af en i alldeles särskild grad vetenskaplig forskare. Han var en 
högt begåfvad man, men begåfningen allena var ej hans storhet. Han 
ägde dessutom egenskaper, utan hvilka begåfningen ofta betyder ringa: 
en outtröttlig arbetslust och sist, men icke minst en ovanlig vetenskap- 
lig allmänbildning, hvarigenom hans forskning blef ej blott »bidrag till 
kännedom om> diverse intressanta fall, utan kom att höja sig vida öfver 
detaljundersökningarnas nivå till att blifva viktiga inlägg i lösandet af 
biologiens stora frågor. 
BENGT LIDFORSS BOTANISKA ARBETEN. 
1885. Några växtlokaler till Skånes Flora. Botaniska Notiser. Lund. 
1890. Växternas skyddsmedel emot yttervärlden. Verdandis Småskrifter. 
Uppsala. 
1892. Uber die Wirkungssphäre der Glukose- und Gerbstoffreagentien. 
K. Fysiografiska Sällskapets Handlingar, Bd 4. Lund. 
