156 
»Vid ett liknande tillfälle i Staden», berättade S., »hade jag som hand- 
räckning endast att tillgå tvenne något glada sjömän, som, vana vid disci- 
plinen ombord, besvarade mina tillsägelser med att i korus upprepa »kom- 
mandoorden», t. ex. »Lyft på henne!» »Lyft på henne va de ja!» >»Håll 
i säkert!» »Håll i säkert va de ja» Äfventyret aflopp fullt lyckligt. 
Som öfverläkare i mer än 20 år vid Diakonissanstaltens sjukhus gjorde 
SONDÉN sig bl. a. känd som framgångsrik bekämpare af morfinmissbru- 
ket. På grund häraf åtnjöt han under en följd af år stort förtroende 
bland både kolleger och patienter såsom specialist på detta område. Som 
minne från denna tid innehade SONDÉN en samling af vid pass 200 mor- 
finsprutor, som han förmått sina olyckliga patienter att lämna ifrån sig. 
Ett så mäktigt intryck hade morfineländet gjort på honom, att han icke 
kunde förmå sig att, ehuru tillrådd, med morfin lindra sina egna plågor 
under sin sista sjukdom. 
SONDÉNS tid och krafter, som tycktes nå öfver måttet för vanliga död- 
lige, räckte ytterligare till för en del uppdrag. Så var han under 15 år 
sekreterare i Svenska Läkaresällskapet, ett år detta sällskaps ordförande 
och i tre år redaktör för dess tidskrift Hygixza samt verkade med sin 
högt skattade penna både i dagspressen och i den medicinska facklittera- 
turen. Han var dessutom stadsfullmäktig och sedan 1909 inspektor för 
Katarina läroverk. 
Och likväl hade han än flera strängar på sin båge! »MÅRTEN SONDÉNS 
bild blefve icke hel», säger hans minnestecknare LINROTH, »om man vid 
dess tecknande glömde, att han utom de medicinska och kamratliga» 
— detta hänför sig till hans verksamhet i Läkaresällskapet — >»hade 
andra starkt framträdande intressen.» Härmed syftas på hans vwverk- 
samhet dels som samlare och kännare af gravyrer och porträtt, dels 
som botanist. »Man kan med skäl undra öfver, huru SONDÉN, som 
dock alltjämt var en strängt upptagen praktiker, medhann en så om- 
fattande och insiktsfull samlarverksamhet på olika områden. Hemlig- 
heten torde ligga däri, att han aldrig kunde vara sysslolös. Så snart 
han var hemma, hade han något för händer; hans »lediga stunder» ut- 
nyttjades sålunda och kommo, äfven de, att på detta sätt bära vackra 
frukter.» 
Som samlare af svenska gravyrer och porträtt anses SONDÉN ha öfver- 
träffat hvarje annan enskild svensk man. Han var stiftare af och ord- 
förande i Föreningen för grafisk konst och i sin egenskap af porträtt- 
samlare en auktoritet i svensk personhistoria. Alltsedan 1875 sysslade 
SONDÉN med detta samlararbete, som resulterade i en jättesamling af 
sällsynt värde. Denna bestod af tre hufvudgrupper. För det första 
porträtt af Sveriges konungar och drottningar samt svenska män och 
kvinnor. För det andra svenska gravyer, hvaraf allt åtkomligt samlats. 
SONDÉN ägde praktiskt taget så godt som allt, som är stuckadt och etsadt 
i Sverige. Den tredje gruppen utgjorde en samling af allt tryck rörande 
svensk etsning och gravyr m. m. 
Kort före sin död hade SONDEÉN den stora tillfredsställelsen att se sin 
dyrbara samling räddad från att skingras. Af ett antal konstintresserade 
personer inköptes densamma för ett pris af 70,000 kronor och skänktes 
