157 
till svenska staten. Den har fördelats på K. biblioteket, Nationalmuseum 
och Universitetsbiblioteket i Upsala. 
Möjligen torde en och annan af denna minnesrunas läsare anse, att 
alltför stort utrymme ägnats åt den gamle naturvännens och botanistens 
verksamhet utanför botanisternas intressesfär. Att så måhända i någras 
ögon blifvit fallet har tvenne orsaker. För det första är det min öfver- 
tygelse, att MÅRTEN SONDÉNS talrika vänner i Svenska botaniska för- 
eningen skola, liksom fallet varit med mig, med nöje taga del af hans 
gedigna och mångsidiga lifsgärning, äfven där denna ej berör de intressen, 
som vi hade med honom gemensamma. För det andra är det just mot 
denna bakgrund, som SONDÉENS botaniska verksamhet bör ses. 
Sinne för naturen plägar framhållas som ett för det svenska lynnet 
utmärkande drag. Få länder torde också finnas, där botaniken så ingått 
i allmänbildningen som LINNEÉS fädernesland. Personer i de mest skilda 
sam hällsställningar hafva haft och äga sin glädje i utforskandet af vårt 
lands flora, och de bidrag till kännedomen om densamma, som dessa 
ofta fint bildade, älskvärda amatörer lämnat, utgöra en betydande vinst 
för den svenska botaniska forskningen. 
För SONDÉN utgjorde studiet af vår flora en hvila och förströelse från 
hans ansträngande ämbetsgärning, ja, än mer, det var för honom en 
aldrig sinande glädjekälla. Alla, som haft det nöjet att sammanträffa 
med SONDÉN i Botaniska sällskapet, Svenska botaniska föreningen eller 
i en förtrolig krets af likasinnade kolleger in scientia amabili, hvarest 
förevisning och diskuterande af herbarieväxter utgjorde underhållningen, 
minnas med hvilken ungdomlig entusiasm och jag skulle nästan vilja 
säga Linnéansk glädje han betraktade sina kära växter. De knappt till- 
mätta semesterveckorna ägnades hvarje år åt resor i botaniskt syfte. Den 
sista sommaren af sin lefnad vistades han på Öland, men för öfrigt uppe- 
höll han sig under ej mindre än 5 somrar i Torne Lappmark, i trakten af 
Tornejavre (S. ogillade benämningen Torne träsk), sedan detta område 
genom den 1903 öppnade järnvägen blifvit lättare tillgängligt. Af denna 
natursköna trakt och dess intressanta flora var SONDÉN en ifrig beund- 
rare och har äfven verksamt bidragit till att en del af detta område 
afskildes som naturpark. Sina studier öfver traktens flora under åren 
1903, 1905 och 1906 har han publicerat i Anteckningar om floran inom 
Tornejavreområdet (Svensk Botanisk Tidskrift 1907 p. 215—242). 
De härliga sommardagarna i juli 1909, då Svenska botaniska för- 
eningen hade sin exkursion till dessa trakter, minnas säkerligen de 
deltagande ännu i dag med nöje. Och förvisso bevara vi äfven i kär 
hågkomst vår älskvärde och outtröttlige ciceron »Farbror MÅRTEN?>. 
Själf har han på följande sätt skildrat den underbara sjön (i den ofvan 
nämnda uppsatsen): 
»Tornejavre är en härlig sjö. Träsk, i den mening, som detta ord 
vanligen tages i södra och mellersta Sverige, är den alls icke, huru ofta 
den än skrifves och benämnes Torne träsk. Dess namn på finska är 
Tornejärvi och på lapska Tornejavre, det namn som jag här med för- 
