SVENSK BOTANISK TIDSKRIFT. 1914. BbpD. 8, H. 2. 
BOMEEYPDROKOR. SPRIDNING AF VEGETA- 
TIONSKLÄDDA TUFVOR 
AF 
AUG: HEINTZE 
I inledningen till »Norges arktiske flora» (del IT) omtalar NOR- 
MAN, att många af de nordnorska vattendragen, exempelvis Tana-, 
Alten-, Reisen- och Målsälfvarna, i sitt nedre lopp rinna genom 
vidsträckta sand- och grusaflagringar. Nästan årligen afskär och 
bortför vårfloden stora sträckor af stranden, så att växttäcket under- 
mineras och faller som en tapet ned öfver den nybildade strand- 
branten för att efter en tid lösslitas och störta nedi vattnet. Smärre 
vegetationsklädda tufvor föras i mängd utför älfven, och många af 
dem fastna på långsluttande stränder eller på grus- och sandbankar. 
På så sätt uppkommer en »spontan plantning>, en »balleplantning», 
af de på torfstyckena förekommande växterna. 
Efter nedre loppet af de norrländska älfvarna skäras äfven strän- 
derna sönder i rätt stor utsträckning. De härvid uppkomna tuf- 
vorna sjunka emellertid enligt SERNANDER (6) till botten, >men 
några växtdelar lösslitas och medfölja driften» (1. c. p. 51). Det 
enda exempel han anför på spridning af hela tufvor är en sådan 
af Salix herbacea, hvilken en gång anträffades vid stranden af Lule 
älf inom själfva Luleå stad (SERNANDER 7 p. 27). GREVILLIUS (2) 
tyckes ej ha uppmärksammat något fall af »spontan plantning»> 
under sina studier öfver växtsamhällenas utveckling på holmar i 
Indals- och Ångermanälfven. 
Under mina färder i Lapplands fjällbygder somrarna 1911 och 
1912 kom jag i tillfälle att göra följande anteckningar öfver denna 
egendomliga form af hydrokor växtspridning, hvilka äro af vikt 
