Åstragalus alpinus, Saxifraga aizoides, 
Gnaphalium norvegicum, Silene acaulis, 
Luzula spicata, Thalietrum alpinum, 
Poa alpina, Tofieldia palustris, 
Salix glauca, Viola biftora, 
Saussurea alpina, Viscaria alpina, 
lorde man vara berättigad alt till någon del sätta vissa förekomster 
af »fjällväxter» på älf- och sjöstränder, äfven nedom de egentliga 
fjälltrakterna, i samband med långväga »istransport» af tufvor (och 
enstaka, infrusna eller löst på isstyckena liggande frön), om man 
också ej får tänka sig allt för vidlyftiga nervandringar i ett enda 
ryck eller öfverdrifva en dylik spridnings betydelse.!) 
Med de ismassor, som under islossningen i de nordnorska älf- 
varna föras ut till hafs, medfölja naturligtvis äfven vegetations- 
klädda tufvor och i dessas mosstäcke dolda: frön (äfvensom in- 
frusna eller lösliggande spridningsenheter). Samma är nog äfven 
fallet i vattendrag, som rinna ut i kallare haf och mer öppet 
liggande mynningsvikar, t. ex. de nordryska och sibiriska floderna. 
Hvilken betydelse en dylik spridning kan äga för koloniseringen 
af ishafvets kuster och öar är emellertid för närvarande omöjligt 
att afgöra. 
ETEPERATOR: 
1. BIRGER, SELIM: Vegetationen och floran i Pajala socken med Muonio 
kapellag. K. Vet. Akad. Ark. för Bot. 1904. 
2. GREVILLIUS, ÅA. Y.: Studier öfver växtsamhällenas utveckling på 
holmar i Indals- och Ångermanälfven. Sver. Geol. Unders. 1895. 
3. HEINTZE, AUG.: Växtgeografiska anteckningar från ett par färder 
genom Skibottendalen i Tromsö amt. K. Vet. Akad. Ark. för 
Bot. 1908. 
4. —»—: Växttopografiska undersökningar i Åsele lappmarks fjälltrakter, I. 
KSNVetsA kad rATk förs Bot 1913. 
') I ett tidigare arbete (HeEistzE 3 p. 40) har jag meddelat en iakttagelse om en 
istransport af växtdelar på 2—3 mil. ”Transporten till Luleå af Salix herbacea är 
ännu längre. 
