SMENSK BOTANISK TIDSKRIFT. 1914: BD 8, H. 3. 
EÖRLAÄNDSKA VÄRDVÄXTER FÖR CUSCUTA 
EPITHYMUM MURR. 
AF 
K. JOHANSSON 
De äldsta gotländska herbarie-exemplaren af Cuscuta epithymum 
torde vara de, som år 1864 insamlades af O. A. WEstöÖ vid stran- 
den nedanför Lummelundsbruk. Denna lokal är följaktligen i det 
afseendet märklig, att den nu kan fira sitt femtioårsjubileum; ty 
växten finnes där alltjämt i stor mängd och har, att döma däraf 
att den så många gånger under olika år blifvit sedd på stället, med 
all säkerhet funnits där oafbrutet under alla de mellanliggande åren. 
Huruvida WeEstöös andra lokal »mellan Visby och Snäckgärdet» 
(1866) är densamma som den plats vid strandvägen, hvarest man 
ännu i dag finner växten, är på grund af den mer obestämda orts- 
uppgiften ej lika säkert. Dessa äro i alla händelser ej de enda 
exemplen på artens seghet i att hålla sig kvar på den plats, där 
den en gång råkat hamna. 
Vid några tillfällen har jag på olika lokaler antecknat Cuscutans 
värdplantor eller rättare sagdt alla de arter, vid hvilka den medelst 
haustorier fäst sig. I några fall, t. ex. vid Juniperus, var nog för- 
bindelsen rätt lös; men barrens epidermis var vid ansatsstället för- 
sedd med en brunaktig fördjupning. Huruvida haustorierna verk- 
ligen genombrutit epidermis och inträngt i underliggande väfnader, 
är obekant: Hvilken roll den angripna plantan fysiologiskt taget 
spelar, utrönes i allmänhet säkrast genom odlingsförsök (O. GERTZ, 
Fysiologiska undersökningar öfver släktet Cuscuta, Bot. Not. 1910 
och 1912). Men i många fall kan man draga bestämda slutsatser 
på grund af parasitens förekomst ute i fria naturen. Så t. ex. frodas 
