382 
sig från norr eller söder utan hjälp af vägvisare är knappast att tillråda, 
alldenstund den lilla sjön icke alls är synlig från någon af de i trakten 
sparsamt befintliga skogsvägarne. 
Kroksjön är till arealen mindre än Fagertärn med en längd af högst 
600 m. Den består af tvenne delar, en östra och en västra, som numera 
äro fullständigt åtskilda genom en ursprungligen från norra stranden 
framväxande mossbildning, hvilken efter hand förenat sig med en mindre 
dylik å den södra och sålunda bildat ett näs; öfver detta kan man i 
vanliga fall endast med svårighet taga sig fram. Den östra delen af sjön 
är ungefär dubbelt så lång som den västra. I söder begränsas sjön till 
större delen af sin längd af en nedåt densamma sluttande ås bevuxen 
med barrskog, tall och gran, som når ända ned till sjöns yta. Äfven på 
öfriga sidor är den inbäddad i barrskog; i väster och sydväst är denna 
dock uppblandad med björk. Med undantag för största delen af den 
södra stranden kantas den nuvarande sjön af gungflyartade mossbild- 
ningar och i den dyiga bottnen närmast utanför dessa bildningar är det 
som näckrosorna (hvita, röda och gula) förekomma. Mossbildningarnas 
växter äro hufvudsakligen Sphagnum-arter och Eriophorum vaginatum ; 
uppblandade med dessa frodas mer eller mindre rikligt Andromeda poli- 
folia, Oxycoccus palustris samt åtskilliga halfgräs såsom Rhynchospora 
alba, Eriophorum polystachyum, Carex limosa, C. irrigua, C. rostrata och 
C. pauciflora, hvarjämte sådana fuktighetsälskande växter som Scheuch- 
zeria palustris och Drosera longifolia här och där tillkomma. I sina 
äldre delar är mossen rik på ljung, odon och skvattram och äfven finner 
man där tämligen allmänt kråkris, pors och hjortronört. I samma 
äldre delar af mossen uppträder rikligt martall, hvarjämte en och annan 
Salix aurita förirrat sig hitut. I sällskap med näckrosorna uppträda i 
vattnet utanför mosskanten Menyanthes trifoliata samt här och där Carex 
filiformis; i den västra delen af sjön förekommer äfven Phragmites com- 
munis. 
De röda näckrosorna synas ej förekomma hvar som helst i sjön; åt- 
minstone fann jag dem endast utanför mossbildningarne, alltså längs 
norra och västra stranden, hvaremot de saknades å den östra och större 
delen af den södra. Tillgången var i fjol ganska god. Vid mitt första 
besök, som ägde rum den 26 juni, befunno de sig i full blomning och 
antalet utslagna röda näckrosor vid detta tillfälle torde ha uppgått till 
åtminstone 60—70 st.; andra gången jag besökte Kroksjön, d. 31 juli — 
alltså fem veckor senare — kunde jag ännu räkna ett 40-tal. Såväl till 
storlek som i fråga om den röda färgens intensitet varierade de ganska 
mycket. Somliga voro vid sista besöket, ehuru fullt utslagna och delvis 
till och med befinnande sig inför slutet af sin blomning, rätt små — den i 
flororna gängse uppgiften, att v. rosea skulle utmärka sig genom »mycket 
stora blommor», är, som SERNANDER (l. c. sid. 88) framhållit, ej fullt riktig — 
men starkt färgade. I sistnämnda hänseende syntes dessa smärre blom- 
mor ofta öfverträffa de större, af hvilka flera först i sina inre delar 
visade den purpurröda färgen fullt utpräglad, medan de yttre och större 
kronbladen voro nästan rent hvita. Beträffande färgen synes alltså den 
röda näckrosen i Kroksjön förhålla sig på samma sätt som i Fagertärn, 
Svensk Botanisk Tidskrift 1914. 25 
