390 
skrifning, men på arabiska och med växternas namn utförda med detta 
språks bokstafstecken, alltså en skäligen mindrevärdig handledning för 
en genomsnittssvensk som jag. 
Emellertid har denna totala brist på botaniska uppslagsböcker vållat 
mig såsom ren amatör stora svårigheter och omöjliggjort artbestämning 
af en mångfald af mina förvärf. 
Den som rest i norra Persien, har nog i likhet med mig konstaterat 
den högst väsentliga skillnad i växtlighet, som härskar inom det område 
af 40 mils längd, hvilket skiljer landets norra sjögräns från dess hufvud- 
stad. 
Uppe emot Kaspiska hafvet är floran synnerligen riklig, af en ögon- 
fägnande prakt och omväxling för att i yppighet kulminera i trakten om- 
kring Rescht. Men strax därpå är all växtlighet förtvinad och förtorkad; 
landskapet blir tröstlöst monotont och ohyggligt fult med dessa nakna 
sönderbrända skyhöga berg, som tillsammans bilda Elbourzkedjan, på 
ömse sidor om vägen. 
Och trakten omkring Téhéran är just intet El Dorado för en vän af 
Floras rike. 
Terrängen närmast omkring hufvudstaden är så förbränd af solen, så 
stenhård af brist på fuktighet, att min för öfrigt ganska bastanta spade 
bröts af som glas vid första försök att sätta den i jorden. De växter 
jag där tog, nästan alla starkt torniga och med taggiga frukter, voro samt- 
liga för mig fullkomligt okända. Höjd öfver hafvet 900 meter. 
Något längre upp mot Elbourz, i trakten af Shimrån, beläget ej långt 
från det genom bibliska historien bekanta Pic Demavend, Persiens högsta 
berg, blir vegetationen, om jag så får säga, af en mera angenäm art. Det 
är hufvudsakligen från dessa trakter, med en höjd öfver vattenytan af 
2,000—3,000 meter, som jag vill meddela efternämnda förteckning, om nu 
redaktionen är välvillig att bereda plats för densamma. 
Tistlarna (persiska: tir): ganska talrikt representerade, samtliga 
arter, med undantag af Onopordon, för mig okända; Centaurea: 2 
arter, okända, talrikt förekommande; Bidens tripartita; Achillea, okänd, 
gula blommor, ymnig i hela norra Persien; Matricaria, okänd, mycket 
vacker, skuggiga ställen, gärna fuktiga; Senecio, 2 okända; Gnaphalium, 
1 okänd, högalpin, 3,500 m.; Tragopogon (pratensis?); Taraxacum, en enda, 
okänd, succulent, funnen på 3,500 m. höjd; Hieracium ingen; Sonchus 
oleraceus; Lactuca (ej muralis); Lapsana communis, vanlig i trädgårdar; 
Cichorium intybus, vanlig i trädgårdar; Valerianella, 1 okänd; Sambucus?; 
Galium aparine; G., 1 okänd; Asperula, ej blommande; Myosotis, ett par 
arter, vid bergsbäck, 3,500 m. högt; Anchusa officinalis; A. arvensis; af 
familjen Asperifoliae (Boraginaceae) dessutom flere okända; Mentha ar- 
vensis; M., 1 okänd; Lycopus europaeus, endast blad; Prunella vulgaris? 
mycket storväxt; Stachys, 2 okända; Convolvolus arvensis; C., möjligen en 
till, okänd; Solanum dulcamara; Hyoscyamus?; Verbascum, 1 okänd; 
Scrophularia nodosa; S., 1 okänd; Veronica hederifolia; V. anagallis?; 
Plantago major, media, lanceolata; Anagallis, 1 okänd, blå blommor (i 
trakten af Rescht); Ranunculus sceleratus; R. arvensis; R. acris; Adonis 
autumnalis; Thalictrum flavum; Papaver, mycket vanlig särskildt längs 
