425 
uppträder dels löst i cellsaften, dels i form af kroppar med svampig 
konsistens !). 
Lonicera Periclymenum LIL. 
Anthocyan förekommer hos denna art synnerligen rikligt i blom- 
mornas glandler. De secernerande cellerna föra rödfärgade droppar, 
bollar eller större klumpar, som ge intryck af garfämneutskiljningar, 
färgade af adsorberadt anthocyan. 
Leycesteria formosa Wall. 
Braktéerna äro vid fruktmognaden högrödt färgade af anthocyan, 
bundet vid öfre och undre epidermis. Detta färgämne uppträder 
dels löst i cellernas saft, dels utskildt i droppar, af hvilka meren- 
dels blott en stor befinner sig i hvar cell, stundom likväl flera 
små, men endast undantagsvis i samma cell en större droppe jämte 
ett aggregat af små. Anthocyandropparna visa sekundär vakuoli- 
sering och öfverensstämma till sitt utseende och sina egenskaper 
med dem, jag beskrifvit hos Aechmea Weilbachii och Epidendron 
floribundum. 
Af den beskrifning, jag lämnat öfver anthocyankropparna hos an- 
förda växtformer, framgår, alt de kunna uppträda med olika utbild- 
ningsformer. I några fall utgöra de tydliga, såsom solitärer utbil- 
dade enkelkristaller (Solanum nigrum och Bertolonia marmorata), i 
andra fall förefinnas likaledes kristalliserade anthocyankroppar, men 
utskilda såsom fina, raka kristallnålar, hvilka, då kristallisationen 
skett från bestämda centra i cellerna, bilda aggregater af stjärn- 
eller sfäritliknande utseende, eller också såsom trådlika, oftast rikt 
förgrenade bildningar (trichiter eller dendriter). Den förra, mera 
rafidlika utbildningsformen träffas hos Crinum amabile, Pelargonium 
zonale, Impatiens glanduligera, Anagallis arvensis och Episcia cupreata, 
den senare, trichit- och dendritformen, hos Crocus vernus, Fagus 
silvatica, Aconitum Lycoctonum, Impatiens parviflora och Alloplectus 
villalus. I många fall är gränsen mellan rafid- och dendritformen 
flytande, så att tydliga öfvergångar mellan dem kunna iakttagas. 
Det öfvervägande antalet anthocyankroppar äro emellertid amorfa 
och af fast, halffast eller flytande konsistens. Svampiga, fasta 
'y Hårens apikalceller hafva nästan fullständigt oblitereradt lumen. Membranla- 
mellerna därstädes visa synnerligen tydlig apposition. 
