129 
ligga, torde utgöras af enbart anthocyan"), är det sålunda bland de 
amorfa och i än högre grad bland de sfäriska, mera som droppar 
utbildade anthocyankropparna, som ofärgade, af upptaget anthocyan 
tingerade substanser torde föreligga. Hos vissa bland de anförda 
växterna har detta också kunnat påvisas. De anthocyankroppar, som 
beskrifvits hos Aechmea Weilbachii, Convallaria majalis, Epidendron 
floribundum, Bertolonia marmorata, Collomia coccinea och Leycesteria 
formosa, äro tydliga garfämnedroppar, i hvilka anthocyan upptagits 
såsom lösning. Utom de anthocyanförande träffas nämligen här i 
anthocyanfria celler ofärgade kroppar, hvilka, om vi bortse från 
saknaden af färg, öfverensstämma med de anthocyanfärgade. I 
några fall (t. ex. hos Convallaria majalis) har jag därjämte iakttagit, 
att vid lösning af anthocyankropparna en ofärgad rest står kvar. 
Beträffande de öfriga, här beskrifna anthocyankulorna kan det 
för närvarande icke med säkerhet afgöras, huruvida äfven här före- 
ligga ofärgade substanser, hvilka af anthocyan tingerats, eller enbart 
klot af starkt koncentrerad anthocyanlösning. Anthocyan är näm- 
ligen själft en substans med garfämneegenskaper, ett färgadt garf- 
ämne, som med afseende på sina lösningsförhållanden och reak- 
tioner i öfrigt förhåller sig identiskt med vanliga garfämnesub- 
stanser. Något fullt säkert specialreagens, som skulle kunna be- 
gagnas för att skilja anthocyan från associerande, ofärgade garf- 
ämnen, är för närvarande icke kändt. 
Hvad angår anthocyankropparnas bildningssätt, skall tilläggas, 
att de merendels uppstå till följd af koncentrationsökning i cell- 
saften. Detta kan tydligen ske antingen på grund af stegrad pigment- 
bildning, som leder till att cellsaftens mättningsgrad med afseende på 
denna substans öfverskrides, eller också därigenom att pigmentbild- 
ningen upphör, sedan den en gång blifvit maximal, men cellernas 
vattenhalt nedsättes, t. ex. vid stark transpiration eller genom plas- 
molysering. Resultatet blir tydligen här detsamma som i förra fallet, 
nämligen att mättningsgraden för cellsaftens anthocyanlösning öfver- 
skrides. Detta inträffar äfven i vissa fall, när celler utsättas för 
låg temperatur. Vid afkylning af anthocyanförande växtdelar till 
nära 0? C. uppstå, såsom redan MoniscH kunnat visa, lätt antho- 
!) ZIMMERMANN (I, 104) antager dock, att anthocyankristallerna hos t. ex. Delphinium 
formosum innehålla jämte anthocyan andra substanser. »Dieselben bestehen höchst 
wahrscheinlich aus einer Verbindung des Anthocyans mit einer anderen bisher nicht 
ermittelten Substanz, vielleicht einem Gerbstoffe.> 
