432 
opsis hederaceas blad. Vid GrAFEs undersökningar framgick därjämte 
det viktiga resultatet, att hos såväl Althaea rosea som Pelargonium 
zonale förefanns anthocyan i tvenne koexisterande modifikationer, 
af hvilka den ena var kristalliserande, den andra amorf. 
Genom lämpliga extraktionsmetoder isolerade POorTtTHEMM och 
SCHOLL i kristalliserad form det i fröskalen af Phaseolus mullti- 
florus befintliga anthocyanfärgämnet. 
I de fall, där anthocyanextrakter användts, hafva samtliga forskare 
betonat, att anthocyan endast med stor svårighet och under be- 
stämda yttre betingelser kan bringas till kristallisation. Det är 
troligt, att anledningen härtill ligger i svårigheten att fullständigt 
separera anthocyan från vissa associerande substanser, hvilkas när- 
varo förhindrar dess kristallisation. Af hvilket slag dessa kristallisa- 
lionshämmande ämnen äro, kan för närvarande icke uppgifvas. 
Det har lyckats mig att erhålla anthocyan i dess blå modifika- 
tion kristalliseradt ur extrakter af röda växtdelar. Jag begagnade 
härvid anthocyanlösningar, som framställts ur bär af Ligustrum 
vulgare och ur blad af en helt rödbladig Begonia-form, Begonia ereclta 
8 multiflora'), genom utkokning med ansyradt vatten. Vid försiktig 
neutralisation med utspädd kalilut öfverfördes den röda anthocyan- 
arten (den fria, föga dissocierade färgsyran) i blått kaliumsalt (i lös- 
ning dissocieradt med blåfärgad, 1-värdig anion [OVERTONJ]). På bott- 
nen af kärlet bildades efter ett dygn mikroskopiska, blå enkel- 
kristaller”), hvilka särskildt rikligt afsatte sig, om i lösningen nedlades 
tunna snitt genom andra växtdelar. De bildades därvid på cellväg- 
garnas fria ytor. 
Ur neutrala lösningar har jag däremot ännu icke kunnat bringa 
rödt anthocyan till kristallisation. Vid tillsats af en ringa mängd 
syra utskiljes det vid lösningens afdunstning i amorfa, mikroskopiska 
kulor af halffast konsistens. Dessa hafva en viss likhet med de 
anthocyankulor, som hos särskilda växter normalt uppträda i cell- 
') Redan i mitt arbete »Studier öfver anthocyan» har jag (XI, anm. 3) anmärkt 
den oriktiga, i ZIMMERMANNS mMikroteknik samt i STRASBURGERS (den sista, af förfat- 
taren själf ombesörjda upplagan) och DirpeELrs praktika förekommande uppgiften om 
anthocyans eterlöslighet. Samma misstag finnes upprepadt i EHrRricH—KRAUSES en- 
cyklopedi öfver mikroskopisk färgteknik, äfvensom i den sista, af Köster redigerade 
upplagan af BEHrRENS' mikroteknik. 
”) Måhända är det sådana kristaller GoLDpMANN iakttagit, när han uppger, att 
rödt anthocyan förefinnes i löst form, medan det i den blå modifikationen uppträder 
såsom korn. GoLDMANN har kanske också iakttagit anthocyankroppar eller plasmoly- 
tiska, anthocyanförande fällningar. 
