414 
åter slutna. KI. 4.45 började de öppna sig till natten; en del voro 
redan utslagna. 
Silene vesiculifera J. Gay. Till kl. 1.so hade ingen rörelse inträdt. 
Kl. 2 voro några blommor öppna, helt få dock verkligt utslagna. 
Redan kl. 2.40 var utgångsställningen (dagställningen) återvunnen. 
Kl. 4.45 hade talrika blommor på skilda stånd öppnat sig till 
kvällen. 
Äfven andra arter blefvo föremål för undersökning, men gåfvo 
mot förmodan intet positivt resultat. Bland dessa må särskildt 
nämnas Nicotiana affinis Moore, Calystegia sepium (L.) R. Br. och 
Convolvulus tricolor L. samt Calendula officinalis L. och Coreopsis 
tinctoria Nutt. 
Några slutsatser af allmännare natur kunna gifvetvis icke af 
dessa enkla iakttagelser dragas. Följande omständigheter må dock 
framhållas. Hos de allra flesta försöksväxterna inträdde tydlig re- 
aktion först efter förmörkelsens maximum eller tidigast under det- 
samma. Undantag härifrån gjorde t. ex. Albizzia lophantha, Mimosa 
acanthocarpa, Nicotiana Sanderae forma och Dimorphotheca sinuata, 
där retningen redan något tidigare, högst 15—20 min. före maxi- 
mum, utlöste sömnrörelse. Full sömnställning inträdde vida tidi- 
dare hos känsliga blad än hos korgar och blommor, där rörelsen 
synes försiggå betydligt långsammare. Så hade Albizzia och Mimosa 
acanthocarpa redan vid förmörkelsens maximum somnat, och öfriga 
arter med känsliga blad c:a 10—15 min. senare. Sömnens varig- 
het var hos åtskilliga af dessa ganska kort; så hade Desmanthus 
virgatus, Mimosa pudica och acanthocarpa redan vid förmörkelsens 
slut kl. 2.so åter intagit dagställning. Hos de ofvan omtalade 
Nicotiana-blommorna förlöpte rörelsen ungefär som hos blad med 
kort sömn. Hos öfriga nattblommande inträdde vid 2-tiden en 
kortvarig nattställning. Kompositeernas korgar började något före, 
vid eller något efter förmörkelsens maximum sluta sig, men rörel- 
sen försiggick långsamt, så att full sömnställning, där sådan intogs, 
först efter en timme eller mera var uppnådd. Ett godt exempel 
härpå erbjöd Dimorphotheca sinuata. Flera arter hunno icke återgå 
till dagställning, innan kvällssömnighet infann sig. Att emellertid 
äfven hos dessa förmörkelsen med åtföljande temperatursänkning 
var orsaken till den tidiga sömnen, klargjordes genom kontroll- 
observationer under närmast följande dagar. 
Iakttagelser öfver växtvärldens förhållande under solförmörkelser 
