SVENSK BOTANISK TIDSKRIFT. 1914. BD 8 H. 4. 
SMÄRRE MEDDELANDEN 
Föreningens medlemmar uppmanas att till denna afdelning insända meddelanden 
om märkligare växtfynd o. dyl. 
Vicia sepium L. var. triloba nova var. 
Föregående meddelande. 
I september 1909 påträffade jag å den s. k. Liljekonvaljeholmen vid 
Fyrisån, strax söder om Ultuna under ekarne på västra sluttningen en 
egendomlig växtform, som jag till en början hade svårt att inpassa på 
sin rätta systematiska plats. Vid närmare efterseende fann jag emellertid, 
att det måste vara en varietet af Vicia sepium, ehuru afvikande i flera hän- 
seenden. 
Den förnämsta afvikelsen består måhända däri, att de mellersta bladen 
på skotten äro enkla, treflikiga med 3 hufvudnerver (jfr bilden!  Nedersta 
bladen äro enkla, helbräddade, äggrunda eller ovala; de öfre bladen äro 
trefingrade eller mera sällan parbladiga med relativt stort uddblad. För 
öfrigt finnas öfvergångstyper såväl mellan de nedersta och de mellersta 
bladen som mellan dessa och de öfre. Klängen saknas helt och hållet. 
Varieteten saknas i våra museer, och är, så vidt jag kan finna, ej förut 
nämnd i litteraturen. 
Då växten påträffades, saknade den blommor, och med anledning däraf, 
att Liljekonvaljeholmen vid den tiden var föremål för intensiv betning 
och växten förekom på en mycket begränsad fläck, inflyttades den samma 
höst i Ultuna botaniska trädgård, där den ännu finnes. Under åren 
1910—1913 utbildade den ingen gång blommor vid Ultuna, endast små 
tofslika anlag därtill. Våren 1914 inplanterades den i försöksgården vid 
Centralanstaltens landtbruksbotaniska afdelning å Experimentalfältet, men 
äfven därstädes kommo under sistlidna sommar inga verkliga blommor 
till utveckling. Varieteten är alltså tydligen steril. Genom sin oerhördt 
starka vegetativa förökning är dess fortvaro dock betryggad. På senhösten 
1913 kunde jag emellertid ej återfinna den å Liljekonvaljeholmen. 
Steriliteten tyder på, att denna varietet möjligen är en hybrid, och om så 
verkligen är förhållandet, äro de bägge föräldrarne med all sannolikhet ej 
synnerligen närbesläktade med varandra. Den enda baljväxt, som förekom 
i närheten och skulle kunna tänkas vara den ena kontrahenten, var Orobus 
tuberosus. 
