457 
Cypripedium Calceolus L. återfunnen i Linköpingstrakten. 
Då det torde vara af något intresse för Tidskriftens läsare, vill under- 
tecknad härmed meddela ett fynd af Cypripedium Calceolus L., som af 
mig den 8 juni i år gjordes i skogen kring Värö mosse i Kärna socken, 
Östergötland, ej långt från öfningsplatsen Malmen. På de senare 203 25 
åren har, enligt uppgifter från flera botanister, bl. a. aflidne adjunkten 
HI. BorG och f. d. förste provinsialläkaren dr H. NORDENSTRÖM, Cypri- 
pedium ej återfunnits i Linköpingstrakten, hvarken på denna af dr NOR- 
DENSTRÖM kända lokal eller på den i KINDBERGS Östgöta Flora, tredje 
upplagan, uppgifna lokalen St. Lars socken, Ryd vid »Hörnet>. Denna 
senare ortsbestämning, som antagligen betecknar ett torp eller annan 
lägenhet, är numera ej känd för ortsbefolkningen. Den enda plats å 
Ryds ägor, som har en naturbeskaffenhet lämplig för Cypripedium, har af 
mig ett par dagar efter fyndet i Värö noga genomsökts, men utan resultat. 
Då det intresserade mig att få veta, om växten möjligen fanns kvar 
å andra i KINDBERGS flora uppgifna lokaler, anmodade jag en vän, apo- 
tekare G. KÄLLSTRÖM i Mjölby, att söka efter den å där i trakten upp- 
gifna lokaler, hvilket han äfven gjort, men utan resultat. På ännu en 
lokal i Östergötland är den dock mig veterligt funnen år 1913. Förre 
adjunkten HaAGSON härstädes har meddelat mig, att han 1913 fann ett 
par små exemplar i Fornås, antagligen på den af KINDBERG 1. c. upp- 
gifna lokalen vid Skrikstad. 
På grund af det anförda antar jag, att Cypripedium, mest på grund af 
den fortgående uppodlingen af för densamma lämpliga lokaler, är snart 
sagdt utrotad i Östergötland, till stor skada för dess flora, bland hvars 
största prydnader den måste räknas. Den af mig f. n. kända enda växt- 
platsen i Linköpingstrakten synes mig ej vara i fara att, åtminstone 
under närmaste framtiden, fördärfvas, om ej möjligen genom skogsbrand 
förorsakad af järnvägens omedelbara närhet. Ett hotande tillbud härtill 
förekom i juli sistlidne sommar. 
Växten förekom ganska sparsamt. Jag såg tre blommande exemplar 
och ett tiotal sterila på ett område af cirka en hektar. 
Jag har satt mig i förbindelse med Svenska Naturskyddsföreningen för 
åtgärders vidtagande i och för växtens fridlysning inom Östergötland, då 
jag anser densamma vara både i stort behof däraf och lika väl värd frid- 
lysning som Vicia pisiformis IL. 
På tal om denna art vill jag nämna, att Vicia pisiformis L. finnes kvar 
ganska rikligt vid Västra Väggar på Omberg, där jag såg den d. 13 juli 1913 
i åtminstone ett 20-tal blommande exemplar. En annan Ombergsväxt 
som bör fridlysas är Gymnadenia odoratissima (L.) Rich. Den finnes, 
mig veterligt, ej i Östergötland utom Ombergs kalkkärr, och, som jag 
tror, numera ej mer än vid Borghamn, där jag den 13 juli 1913 såg den 
ganska rikligt. Möjligen finns den äfven kvar på Höje ängar: Neottia 
nidus avis (L.) Rich., som äfven hör till Östergötlands sällsyntare växter, 
fann jag på samma exkursion, då jag fann Cypripedium, i en annan del 
af skogen kring Värö mosse ganska rikligt. 
Linköping i december 1914. Per H. Johansson. 
