467 
Fil. stud. E. MARKLUND demonstrerade ett större antal Salix-hybrider 
från Piteåtrakten. Bland sällsynta och kritiska sådana märktes: S. 
cinerea X lapponum, S. lapponum X repens, S. lapponum X myrtilloides 
X repens, S. aurita X myrtilloides X repens, S. hastata X repens och S. 
glauca X phylicifolia. 
Den 24 november 1914. 
Dr H. SIMMONS höll ett föredrag om den arktisk-amerikanska och 
grönländska florans historia, i hufvudsak utgörande ett referat af några 
viktigare punkter i hans afhandling »A survey of the Phytogeography of 
the Arctic American Archipelago». Inledningsvis berördes Grönlands 
ställning till arkipelagen, då förhållandena i detta land måst tagas i be- 
traktande, ehuru det ej för öfrigt behandlats i afhandlingen. Materialet 
till kännedomen om arkipelagens flora finnes strödt i ett stort antal 
skrifter, behandlande de omkring 50 olika expeditioner, som under de 
senaste 100 åren undersökt dessa trakter. Jämte denna omfattande lit- 
teratur hade de viktigare samlingarne, särskildt i Kew och British Mu- 
seum of Natural History genomgåtts, och resultatet hade blifvit att nu 
204 arter af högre växter kunna angifvas såsom med säkerhet tillhörande 
floran. En kort öfversikt af arkipelagens naturförhållanden lämnades 
därpå, med särskildt framhållande af att sex naturligt begränsade grupper 
af öar kunna urskiljas. 
Föredraganden gaf härefter en resumé af de olika åsikter om den 
grönländska florans härstamning och historia, som uttalats af WARMING, 
NATHORST och HoOoKER, och ansågs anledningen till att dessa kommit 
till så skilda meningar särskildt vara att söka i den ofullständiga känne- 
domen om arkipelagen. En lösning af frågorna hade först nu genom en 
enhetlig behandling af arkipelag-floran möjliggjorts. Mot WARMINGS åsikt 
att hufvudmassan af Grönlands flora skulle i landet själft öfverlefvat 
istidens maximum, slöt sig föredr. till NATHORSTS motsatta mening, att 
intet stöd för ett sådant antagande finnes, och att detta motsäges af den 
nästan helt bristande endemismen, som är t. o. m. långt mindre än 
WARMING räknat med. Detsamma gäller för arkipelagen. Florans art- 
fattigdom pekar i samma riktning. För Grönlands del torde denna 
kunna förklaras af den åtminstone i söder nästan fullständiga öfverisning, 
som där rådt, men för arkipelagen, som till sin allra största del aldrig 
haft någon inlandsis, får en annan förklaring sökas. Föredr. ville söka 
den med utgångspunkt från det äfven i nutiden ytterst torra klimatet, 
som bör ha varit ännu torrare bakom Nordamerikas och Grönlands 
väldiga, höga inlandsisar vid ett ständigt fruset ishaf. Tydliga tecken 
angifva emellertid, att längre i väster, där bakom en hög bergskedja på 
Aleuternas nuvarande plats en vidsträckt slätt måste ha funnits, andra 
klimatförhållanden ha rådt, hvilka öfverensstämde med arkipelagens nu- 
varande. Här kvarlefde då helt säkert en flora, sammansatt dels af 
gamla cirkumpolära element, dels af ursprungligen västamerikanska och 
ostasiatiska arter. 
Från denna tillflyktsort kunde vid istidens slut de första invandrarne 
