lö F. AMINOFF. 



Nu vidtog marsch genom medelålders och yngre tall- och granbestånd, å 

 marken utmärkta med nummer, som med beskrifning äterfunnos i program- 

 met. — Dessa liksom de flesta andra bestånd, som under dagen besöktes, 

 voro hufvudsakligen uppkomna genom sådd. — De voro tidigare svagt låg- 

 gallrade samt starkt krongallrade de sista åren. Gallringsvirket var upplagdt 

 i 2 alnar höga res. Jägmästare V. Ekman m. fl. yttrade sitt tvifvel om lämp- 

 ligheten af att, som här skett, upplägga massaved i samma res som kolved, 

 hvartill genmältes, att massaveden, som endast uttogs till 4 tums topp, tit- 

 gjorde så ringa del af det utgallrade virket, att det ej ansågs lönande att 

 skilja af denna särskildt. 



I ett medelålders tall- och granbestånd passerades en af »Värmlands- 



Fol. A. Chatillon-Vinbergh. 

 Fig. 7. Embiirkering vid Hyttsjön. 



taxeringens» linjer, hvarvid jägmästare Ernst Andersson i korthet demonstrerade 

 tillvägagångssättet vid denna taxering. 



I dessa kulturskogar framträdde oförtydbart, hvilket välgörande inflytande 

 lärken öfvar å marken. Flerstädes hade den för öfrigt starkt förspräng fram- 

 för samtidigt insådd tall- och gran och företedde en ingalunda föraktlig stam- 

 form. Säkerligen väckte denna promenad mången till medvetande om den 

 hälft förgätna lärkens utomordentliga betydelse som biandträd. 



Genom en 15-årig kultur af tall, gran och lärk nådde man sjön L:a 

 Lmigen, där en hel flottilj af långväga ifrån dittransporterade ökstockar låg 

 redo att i ett silande regn föra oss öfver det idylliska vattnet. Detta var 

 så godt som det enda regn vi erhöllo under resan. Trots frånvaron af jäg- 

 mästare ScHOTTE, som plägar stå på synnerligen god fot med vädrets makter, 

 lyste solen sedan dagligen öfver vår färd. Vid landstigningen möttes vi af 



