36 :n' memoriam. 



En del skogsaftarer kommo här till stånd, men dä snart nog hotande moln 

 skockade sig på Rysslands politiska himmel, tog man sin mats ur skolan 

 och realiserade affären i god tid före rysk-turkiska krigets utbrott. Xu ville 

 också Hasselblad — efter sina vänners förebild — ha en säg i Angermanälfven 

 och bilda ett bolag, där han skulle fä vara disponent. En sådan med yp- 

 persta läge fanns just att öfvertaga, i det ägarna till Sprängsvikens några är 

 förut nybyggda såg just för tillfället voro angelägna säljare. 



Ar 1877 den 15 januari bildades så Sprängsrikens Aktiebolag med ett 

 aktiekapital af 450,000 kronor fördeladt pä följande vänner i orten: 



J. P. Dahlberg 12 aktier. Nils Åkerblom 9 aktier. 



C. L. Carlesson 11 » T. A. Bäfverfeldt 6 » 



Const. Falck 10 S. Wessel 5 » 



Jens Bing 10 » N. D. Qvist 4 » 



F. H. Versteegh 10 » A. N. Versteegh 3 » 



C. F. Hasselblad 10 i c „„ „u,- , 



b:ma 90 aktier. 



Till bolagets disponent valdes C. F. Hasselblad. Hasselbads lifliga in- 

 tresse för allt mellan himmel och jord manifesterade sig framförallt i hans 

 håg för resor, längre eller kortare. Destinationsorten var endast såtillvida 

 bestämd, att resan med utgångspunkt frän Sprängsviken sinom tid åter där 

 skulle sluta med de deviationer, som omständigheterna under resan kunde 

 gifva anledning till. Som karaktäristiskt omtalas gärna, huru en offert å 

 trävaror från agenten i London intelegraferades till Hasselblad i Asele och 

 accepterades frän Genua! 



De sista tjugufem årens brännande skogsfrågor hade kanske mer än 

 annat Hasselblads lifliga intresse. Han invaldes år 1889 till suppleant och 

 är 1890 till ordinarie ledamot af Föreningens för skogsvärd i Norrland 

 styrelse, hvars vice ordförande han under flera år var, tills han under 19 10 

 blef utsedd till hedersledamot af föreningen. 



Följer man sedan 1880-talet Hasselblads anföranden till diskussions- 

 protokollen vid nämnda förenings sammanträden måste man gifva honom 

 erkännande för en viss frihet och framsynthet i sin tanke om utvecklingens 

 gäng. Men förvisso vunno hans anföranden ofta icke den resonans de 

 säkert i och för sig skolat göra, därest icke hans personliga originalitet, som 

 tilltog med åren, parad med en stor finkänslighet att undvika strid, så att 

 säga mattade hans argumentum ad hominem. 



Den som själf gladde sig i hoppet om att bli hundra år måste natur- 

 ligtvis till hela sin läggning vara utpräglad optimist. Hasselblad såg också 

 framtiden ljus och sörjde ej hopplöst öfver, att »storskogen» hotade taga slut 

 — denna seklers veklagan. — Mot alla svartmålningar hade Hasselblad alltid 

 en tröstefuU invändning. »De stora dimensionerna ha ej framtiden för sig. 

 Äfven den mindre skogen har värde.» Och gentemot uttalade farhågor för 

 t. o. m. framtida bränslebrist hänvisade han till våra torfmossar och vatten- 

 fall som källor för värme och ljus. Hasselblad trodde på växande skogs- 

 värden och däraf föranledd större omsorg om skogens föryngring. Var ingen 

 vän af dimensionslag, sådan denna omkring 1890 föreslogs. Uttalade trots 

 sin ställning som sågverksdisponent, att »en dimensionslag skulle blifva ett 

 slags monopol till förmån för sågverksindustrien, men vore med tanke pä 

 framtiden ett ondt». »Skola vi ha en skogslag, bör den trygga återväxten 



