3'S IN MEMORIAM. 



den andra viftande och vinkande och sökande därunder med sitt skarpöga, 

 hvem i all världen denna dag reste Sprängsviken förbi. ^Men uppför den 

 branta liden frän bryggan ströfvade alltjämt festklädda skaror, dansade med 

 glädjebevingade steg unga fötter all världens härlighet till möte. Ty där- 

 uppe var det dans! Dans pä logen till handklaverets toner eller violinernas 

 lekande låt. Dans i »bröllopspaviljongen» efter mässingshornens pompösare 

 klang. Långdans kring berg och backar, genom buskar och snår! Där 

 lektes i det fria, klättrades i rep och gungades i gungor. Där fanns märk- 

 värdiga grottor i bergen, där trollen ännu bodde. Där dansade en trana 

 sin tranedans pä den nyklippta gräsmattan. Här fanns skålar med russin 

 och mandel, underliga fiskedammar, där man fiskade konfekt och karameller, 

 som aldrig togo slut. Här hos »karamellfarbror just 



»barnets himmel hängde full 

 med lyror af det röda guU», 



ty här var barnens dag, barnens paradis. Mammorna konverserade kring 

 frukten, vinet och tårtan i bersåerna, och papporna »pratade trä» kring det 

 stora gröna bordet i parken, där allt, hvad i ett sådant ögonblick till lifvets 

 nödtorft hörde och till förekommande af torrhetta var föreskrifvet af gammal 

 sed, också rikligen var tillfinnandes. 



Och sist när alla lekar lekts och danser dansats och skålar druckits 

 och magar mättats, då gick den långa marschen rundt gårdarna och parken, 

 »Fredrik» i spetsen med fladdrande lockar, svensk fana i knapphålet på den 

 gammaldags skurna blå rocken och festens yngste vid handen och efter dem 

 hela raden barn och gäster med hvar sin fana i handen under sång ur glada 

 hjärtans djup! Så talet af kyrkoherde S. för »broder Fredrik och hans allt 

 uppoffrande systrar». Hurrarop. Ett »tack ska' ni ha! Lefve det goda!» 

 ätföljdt af en hatt högt i skyn. »Du gamla, du fria» . . . Det myllrande af- 

 skedet af alla och ingen. Återtåget till båtarna. De sista hurraropen och 

 viftningarna och sä den spännande kappgängen hem med rusande» ång- 

 pannor och bolmande skorstenar i den norrländskt ljusa sommarnatten ! 



Men nu är den ådalssagan all. Sent skall hon glömmas liksom ock min- 

 net af Carl Fredrik Hasselblad. 



.\XEL S.^HLBERG. 



C. E. Fleetwood. 



"/i 1827. t '/a 1911- 



I den höga åldern af fyllda 84 är afled förre jägmästaren i Olands 

 revir, friherre Carl Edvard Fleetwood den 7 februari 1 9 1 1 pä sin egen- 

 dom Lundby i Rasbo socken af Stockholms län. 



Son af godsägaren, friherre Carl Axel Fleetwood och dennes andra fru, 

 Gustafva Carolina Engvall, föddes Ca kl Edvard Fleetwood den 27 januari 

 1827 på Torpunga i Torpa socken af Västerås län. Efter förberedande 

 studier i Örebro skola intogs F. hösten 1845 i gymnasium i Strängnäs, blef 

 student af Södermanland-Nerikes nation vid universitetet i Uppsala den 22 



