7 6 SETH M. KEMPE. 



nerligen väl ut, och det vore onekligen intressant om försök i större 

 skala anställdes äfven i Sverige med detta trädslag. För min del har 

 jag gjort en försökssädd på mina marker å Hemsön. 



Som jag nämnde spelar också virkets beskaffenhet en stor roll, när 

 det gäller att afgöra trädens praktiska betydelse. Den svenska granen 

 och furan äro i detta afseende kända och erkända inom de träkonsu- 

 merande länderna. För cellulosaindustrien, som på de senare åren nått 

 ett så stort uppsving i vårt land, torde emellertid virkets kvalitet vara 

 af underordnad betydelse. Här spelar den snabba tilhäxten nog den 

 viktigare rollen. 



Slutligen gäller det ju äfven att konstatera, icke blott att ett in- 

 fördt träd kan lefva i vårt klimat utan ock att det där kan fortplanta sig. 



I stort sedt ställer jag mig skeptisk gentemot den praktiska bety- 

 delsen af införandet af främmande barrträd, åtminstone i Norrland, men 

 en lokal betydelse kan frågan möjligen ha. 



Åtminstone på vissa ställen i vårt land är skogsgränsen mot fjället 

 i nedåtgående. Jag har särskildt i trakten af Storlien varit i tillfälle 

 att närmare iakttaga detta förhållande och har funnit, hurusom skogen 

 där viker undan för fjället. Gammal skog finns det godt om, men man 

 saknar i hög grad föryngring äfven på de lämpligaste lokaler, och de 

 spår till föryngring, som tilläfventyrs finnas, äro allt annat än lofvande. 



Kunde man nu finna ett utländskt träd, som där kunde lefva och 

 föryngra sig, vore detta gifvetvis en sak af största betydelse. Jag 

 gjorde för 2 år sedan ett försök i dessa trakter med sådd af Picea alba. 

 Denna /"/Vivrait förekommer långt upp i Labrador och är det mest ut- 

 bredda barrträdet inom Nordamerikas subarktiska regioner. Sådden har, 

 som jag vid besök hösten 1910 på platsen fann, slagit ganska \äl ut, 

 men man kan naturligtvis ännu ej döma om försöket. 



Därjämte har jag förra året å samma trakt gjort en försökssådd med 

 Picca nigra (Svart spruce), hvilken i afseende på härdighet om också 

 oj i snabbvuxenhet kanske öfvcrträffar Picca alba. 



Dessa sprucearter gå i Labrador så högt upp som till Ungawa Bay. 

 (Se Sargext, The Silva of North America.) 



Visserligen motsvarar detia ej fullt 60° nordlig bredd, men klima- 

 tet i Labrador är på denna breddgrad ojämförligt strängare än pä mot 

 svarande breddgrad, i Sverige. 



Ett par andra arter, tjänliga att på försök införas i våra fjälltrak- 

 ter, äro L. sibirica och A. sibirica. Man finner dessa vid Lenas och 

 Jenisejs mynningar på mer än 70° nordlig bredd, väl den nordligaste 

 och kallaste trakt, där barrträd förekomma. Jag har förra året gjort 

 .såddförsök är\en med dessa bägge trädslag. 



