84 WILHELM DYBECK. 



belägna klängrummet. Värmen åstadkommes genom eldning i en fri- 

 belägen ugn och ledes härifrån till torrluftskamrar, där det förmedlas 

 genom kamflänsrör. 



Af hvad som här ofvan anförts framgår att hvad som vid frökläng- 

 ning eftersträfvas är jämn päriiie i licla klängruinmct såväl vid taket 

 som golfvet och i rummets olika delar. Vidare är det förmånligt att 

 slippa eldning under natteet likasom att som bränslematerial kunna afi- 

 vända den utklängda kotten, som vid en medelstor anstalt annars snart 

 samlas i stora mängder. Visserligen kan den klängda kotten försäljas 

 till bränsle, men detta förutsätter alltid, att den skall kunna användas 

 af närboende befolkning. Sommartid har det på en del platser visat 

 sig svårt att bli af med kotten, hvarför den för att aflägsnas, enär den 

 är eldfarlig, måst skänkas bort eller brännas upp. Detta gäller i synnerhet 

 den som bränsle mindre begärliga grankotten. 



Vid klängning af tallkott har man vidare sett sig nödsakad för att 

 få största möjliga utbyte ur råvaran att bespruta kotten under kläng- 

 ningstiden med vatten eller att i särskildt s. k. blötrum utsätta kotten 

 för en jämn tillförsel af fukt, tills kottfjällen börjat sammandraga sig. Vid 

 fortsatt klängning eller omklängning har tallkotten därefter lämnat ifrån 

 sig det mesta af sitt frö. 



Vid omklängning efter blötning har kotten kunnat bringas att lämna 

 I — 2 hektogram mera frö per hektoliter kött än utan blötning, ett ut- 

 byte, som icke är oväsentligt från ekonomisk synpunkt, då taljfröet be- 

 tingar ett pris af kr, 1,60 eller mera per hektogram. Att skaffa sig största 

 möjliga utbyte ur den insamlade råvaran har också sin betydelse därigenom, 

 att man åtminstone ännu så länge i vårt land har så stora svårigheter att 

 få den af fröbehofvet betingade kottkvantiteten insamlad, att det måste 

 betecknas som slöseri att i affallskotten kvarlämna frö, som med lämplig 

 behandling kan uttagas. Häremot plägar invändas att man vid om- 

 klängning efter blötning endast erhåller frö med sämre grobarhet. Huru 

 det är med denna sak, är såvidt jag vet, ännu ej med bestämdhet ut- 

 rönt, men af de undersökningar, som skogsvårdsstyrelsen i Kopparbergs 

 län påbörjat, och hvilka framdeles komma att offentliggöras, synes farhågan 

 härutinnan vara berättigad. 



Kontinuitet i kottklängning är naturligen eftersträfvansvärd såväl 

 som i all annan fabriksdrift och låter detta sig svårligen genomföras 

 utan 2:ne klängrum, hvilka helst uppvärmas samtidigt och genom samma 

 värmekälla. 



Vid fröklängningsanstalterna i Deje och Sunnerstaholm har man 

 efter norskt system inrättat ett enda klängrum, liknande en murad ugn, 

 dit lafvarna föras in upplagda i staplar på vagnar, som rulla på 



