HRSLUT VID SKOGSVÄRDSSLYKIiLSERNAS MÖTE I llE('KMBEK IQII. 12? 



på ötVervakande från skogsvårdsstyrelsernas sida än dessa med nuvarande 

 organisation kunde motsvara». 



I anledning häraf beslöt mötet att göra följande af första utskottet före- 

 slagna uttalande: 



Skogsvårdsstyrelserna hafva ej tidigare haft till förfogande någon sam- 

 manfattning af framkomna synpunkter och uppslag i förevarande ärende 

 motsvarande den, kommitténs skrifvelse innebär, och de olika styrelserna 

 hafva sålunda icke haft tillfälle att förskaffa sig en pä pröfning af förelig- 

 gande förslag grundad uppfattning i ärendet. Intagandet af en bestämd 

 ståndpunkt till dessa förslag förutsätter äfven med nödvändighet utredningar 

 af större omfång, än som för närvarande föreligga. 



Under dessa förhållanden har utskottet ej sett sig kunna till mötet af- 

 gifva förslag till detaljerade uttalanden i af kommittén framlagda frågor. Då 

 kommittén ej heller begärt sädana uttalanden utan endast anhållit, att mötet 

 ville upptaga ämnet till öfverläggning och diskussion, har utskottet ej heller 

 ansett nödigt att ingå pä någon som helst detaljgranskning af olika fram- 

 komna förslag. I stället har utskottet sökt afskilja de uti uttalade önskemål 

 på detta område inbegripna hufvudriktningar för en utvidgad skogslagstiftning, 

 hvilka redan nu kunna anses möta oöfverstigliga hinder att genomföra, hvar- 

 jämte utskottet velat gifva uttryck för de önskemål i förevarande hänseende, 

 som utskottet vid ärendets nuvarande läge ser sig kunna ansluta sig till. 



Den meningen torde vara ganska utbredd, att den nuvaramle lagen ej är 

 lillfyllesl och att en utvidgning af de?isainma alltså är behöflig, ehuru meningarna 

 om i hvilken grad och pä hvad sätt denna utvidgning bör ske, såsom kom- 

 mittén framhållit, gå mycket i sär. 



Af kommitténs framställning synes framgå såsom kommitténs mening, 

 att vår nuvarande skogslag icke skulle åsyfta annat än att åstadkomma äter- 

 växt, där särskilda åtgärder till ätervä.xtens betryggande efter afverkning äro 

 erforderliga. Utskottet hyser emellertid den uppfattningen, att ifrågavarande 

 lag, sådan dess anda fått uttryck i § i, i sig innebär jämväl syftemålet att 

 förhindra ett äfvcntyrantlc af ilen befintliga åten<äxten, så länge densamma är 

 att betrakta såsom återväxt, hvilket utskottet anser vara fallet ännu uti skogens 

 ungskogsåldrar. Väl är det obestridligt, att lagen i detta hänseende är långt 

 ifrån effektiv, men erfarenheten har dock visat, att en tillämpning i öfver- 

 ensstämmelse härmed ägt rum i stora delar af landet. Pä grund af denna 

 sin uppfattning kan utskottet icke finna, att ett tillägg till vår nuvarande 

 lagstiftning i syfte att förskaffa ungskogarna ett verksamt skydd mot sköfling 

 skulle behöfva anses innebära något frånträdande af den grund, hvarä vår 

 nuvarande lag hvilar. De här ofvan under mom. I och mom. II A och B 

 i kommitténs skrifvelse angifna frågorna vill utskottet alltså sammanfatta i 

 följande tvenne : Bör en fortsatt skogslagstiftning byggas enbart på den nu- 

 varande lagens grund, eller skall den grundas pä principen om rationell 

 skogshushållning i allo. 



Införandet af en rationell skogshushållning på lagstiftningens väg möter bland 

 andra hinder äfven det, att uppfattningarna om, hvad begreppet »rationell 

 skogshushållning» innebär, växla till den grad, att nöjaktig enhetlighet vid 

 tillämpningen af en sådan lag omöjliggöres, hvilken enhetlighet blir alltmera 

 nödvändig i samma män, som lagen ingriper kraftigare i den enskildes för- 

 foganderätt öfver de skördar skogsmarkerna gifva. Åtgärder i syfte att 



