146 HENRIK HESSKLMAN. 



lersta Europa. Snön faller vanligen vid sä låg temperatur, att den är 

 torr, hvarför ej större snömassor anhopas på träden eller om så sker, 

 sä bläsa de snart bort. Af betydelse är också, i synnerhet i norra 

 Sverige, att våra viktigaste skogsträd, tall och gran, ha smala kronor 

 med korta eller såsom hos granen nedhängande grenar, hvarför större 

 snömassor ej så lätt fastna på kronorna. Som ett bevis för det an- 

 seende att vara motståndskraftig mot snöbrott, som vår nordiska tall 

 förvärfvat sig äfven utomlands, må omnämnas, att den sachsiska skogs- 

 försöksanstalten just i vinter genom prof. W. NEGER i Tharandt an- 

 hållit, att Statens skogsförsöksanstalt måtte förskaffa den 10,5 kg. nordiskt 

 tallfrö. Detta skall användas för kulturer i Erzgebirge på 600 — 900 m. 

 ö. h. och på platser, där granen lider af frost och den inhemska tallen 

 svårt af siiöbrott. Redan förut har man i Erzgebirge uppdragit tallbe- 

 stånd af nordiskt frö, och det är dessa bestånds utmärkta egenskaper, 

 som föranledt anställandet af dessa försök i stor skala. 



Emellertid kan äfven i värt land de meteorologiska förhållandena 

 gestalta sig så, att våra skogar drabbas af snöbrott i en utsträckning 

 och omfattning, som äro fullt jämförliga med förhållandena i mellersta 

 Europa. Så var händelsen i stora delar af norra Sverige vintern 19 10 — 

 191 1. Författaren af detta meddelande besökte i slutet af juni sistför- 

 flutna sommar högt belägna skogstrakter i mellersta Ångermanland. I 

 dessa hade snön under vintern anställt mycket svåra förödelser, icke 

 blott enstaka träd voro afbrutna, utan här och där voro hela bestånd 

 illa förstörda. Under mina resor i öfriga delar af Norrland (Lappland, 

 Västerbotten) samt i norra Dalarna (Hamra krpk.) visade det sig, att vintern 

 19 10 — 19 1 1 inom stora delar af norra Sverige åstadkommit svåra för- 

 ödelser. För att få en närmare insikt dels om skadornas omfattning, 

 dels om de förluster, som genom dem förorsakats, utsändes frågecirkulär 

 till skogskunnigt folk i norra Sverige, genom K. Domänstyrelsen till 

 samtliga skogstjänstemän i de fem norra distrikten och direkt från försöks- 

 anstalten till enskilda skogsägare och skogsvårdare. De svar, som er- 

 höllos å dessa frågecirkulär, bekräftade mina egna iakttagelser, nämligen 

 att snöbrottsskadorna i norra Sverige vintern 19 10 — 191 1 hade en i 

 vårt land förut okänd omfattning, och att de flerstädes voro af en sär- 

 deles svårartad beskaffenhet. En närmare redogörelse för dessa kalami- 

 teter och deras orsaker torde därför utan tvifvel intressera värt lands 

 skogsmän. 



I de utsända frågecirkulären begärdes upplysningar om huruvida 

 snöbrott under vintern 1910 — 191 1 förekommit i ovanligt stor omfattning, 

 samt i så fall hvilket trädslag, som skadats mest, vidare om hvilken roll 

 läget, beståndets beskaffenhet och behandling haft, när kronorna snö- 



