(IM SNÖUROTTEN I NORRA SVERIGK VIXTKRN IQIO IQII. IJI 



af Västerbotten. Det andra har sin största utbredning i norra och nord- 

 västra Hälsingland, men omfattar äfven södra Medelpad, norra delen af 

 mellersta Dalarna och närgränsande delar af Härjedalen. Mindre och 

 isolerade, men svårt skadade områden påträffas dessutom i Vilhelmina 

 och Härnösands revir, på gränsen mellan Dalarna och Gästrikland samt 

 mellan östra och västra Dalälfven i norra Dalarna. Äfven inom dessa 

 nu nämnda, mera svart skadade områden ha snöbrotten hållit sig till 

 höjderna. Dock bör man icke förstå detta så, att alla bestånd å höjder 

 äro skadade, utan endast att det är vanligt att å dessa anträffa af snön 

 mer eller mindre förstörda skogar. Den i fig. i meddelade lilla kartan 

 gör endast anspråk på att ungefärligen angifva snöbrottens utbredning 

 vintern 1910— 1911. På grund af svårigheten att erhålla uppgifter, som 

 äro med hvarandra fullt jämförbara, är det naturligen omöjligt att draga 

 några bestämda gränser såväl för det stora område, där snöbrott före- 

 komma i större omfattning än vanligt, som i synnerhet för de smärre, 

 mera svårt hemsökta delarna. Dock torde den kartbild, som tecknats 

 i fig. I, i det stora hela vara ganska tillförlitlig. Utanför det streckade 

 området förekomma visserligen snöbrott, men enligt uppgift ej mera än 

 vanligt. 



Den närmare betydelsen i skogligt hänseende af snöbrotten ig 10 

 — ig 1 1 framgår af följande redogörelse från några delar af det hem- 

 sökta området. 



Snöbrottens beskaffenhet. 



Både tall och gran ha varit utsatta för snöbrott, men såväl enligt 

 min egen erfarenhet från det snöskadade området som enligt de inkomna 

 rai)porterna ha de största och mest omfattande skadorna drabbat granen. 

 Detta beror delvis därpå, att granen är förhärskande i vissa af de 

 områden, som mest skadats, t. ex. i det södra Lappland, men väl också 

 på att äldre granskogar äro mindre motståndskraftiga mot snöbrott än 

 äldre tallskog, och att granen gärna föredrager ost- och nordsluttningar, 

 där snön hopat sig i större massor. I norra delen af det å kartan ut- 

 märkta området har dock tallen skadats mer än granen. 



För att ge en mera exakt bild af snöbrottens beskaffenhet vill jag 

 hålla mig till de tvenne stora, å kartan utmärkta, mera härjade om- 

 rådena. Inom dessa båda har jag kunnat göra egna iakttagelser, men 

 mina observationer ha dessutom i väsentlig mån kompletterats af upp- 

 gifter från annat håll. Hvad det norra området beträtifar, ha intressanta 

 meddelanden erhållits från jägmästarna G. RiNtiSTRAND, G. Beronius, 

 revirförvaltarna och revirassistenterna, forstmästare G. VON PoST m. fl. 

 l*rån det södra området ha viktiga upplysningar läinnats i synnerhet af 



