OM SNOBKOTTEN I NORKA SVERIGE VINTERN I9IO I9II. 155 



blifvit toppbrutna, kan anföras en vacker och växtlig granskog å Biireå- 

 borgs ägor inom Anundsjö socken, Ångermanland. Skogen växer på 

 ett berg ofvanför Hällvattnet och på en höjd af omkring 400 m. ö. h. 

 Så godt som hvarenda topp är afbruten, endast några få granar äro 

 oskadade. T. o. m. fristående granar af 6 — lo m:s höjd äro skadade, 

 antingen ligger toppen pä marken eller hänger den torkad kvar på trä- 

 det, fasthållen af några bark- eller träflisor (se fig. 3). 



Forstmästare G. VoN PoST, hvilken som förut nämnts lämnat syn- 

 nerligen intressanta och värdefulla meddelanden om snöbrotten i Anund- 

 sjö socken, omtalar, att man vid Högback, tillhörande Mo-Domsjö skogar, 

 inom ett område af 2 hektar huggit 200 st. pappersvedsklampar på 

 10' — 11/ längd af de nedfallna topparna. Det är sålunda icke några 

 korta .stycken, som brutits af. Enligt VON PosT ha trädens form inverkat 

 på toppbrottens beskaffenhet. Korta, kvistiga, starkt afsmalnande granar 

 ha brutits af närmare toppen än länga granar med bättre stamform. 



Icke blott de afbrutna träden ha skadats af toppbrotten. De ned- 

 fallande tunga och isbelupna topparna ha mången gång anställt stor för- 

 ödelse bland återväxten i luckor. 



Äfven andra .skador än topp- och stambrott omtalas emellertid från 

 dessa trakter. Ha granarna varit rötskadade, ha i regel träden vräkts 

 omkull af snömassorna, och detta icke blott inom de egentliga snöbrotts- 

 områdena, d. v. s. på höjderna, utan också inom lägre belägna trakter. 

 Mer undantagsvis ha friska träd vräkts omkull. Dock har detta inträfiat 

 med såväl tall som gran å grund mark, ä hällar samt å myrar, där 

 trädrötterna gå mera i ytan. På somliga ställen har tallen brutits af, 

 och brottet har då ofta inträffat nedanför den gröna delen af kronan. 



Enligt samstämmiga uppgifter af flera gamla skogsarbetare, som 

 tillbragt hela sitt lif i nu omnämnda område, ha snöbrott af en liknande 

 omfattning ej inträffat i mannaminne. 



Vi öfvergå nu till skildringen af det södra området (se kartan fig. i). 



Att döma såväl af mina egna iakttagelser som af de meddelanden, 

 som inkommit till anstalten, är detta område mycket mera skadadt af 

 snöbrott än det norra. Beständen äro mångenstädes spoHerade och för- 

 störda på ett rent sorgligt vis. 



De af e. jägmästaren, t. f. lektorn vid skogsinstitutet Tdk Jonson 

 meddelade uppgifterna stödja sig på undersökningar, som utförts af 

 skogsinstitutets elever vid deras öfningar i Hamra kronopark. Deras 

 iakttagelser kompletteras dels af mina egna observationer, dels som 

 förut nämnts af åtskilliga meddelanden af revirförvaltaren, jägmästaren 

 Emil Nils.son och revirassistenten, e. jägmästaren Arvid Modin. 

 Hamra kronopark ligger ungefär midt i det södra af de å kartan ut- 



