156 HENRIK HESSELMAN. 



märkta, af snöbrott mera härjade områdena. En närmare skildring af 

 förhållandena därstädes torde därför kunna ge en ganska god bild af 

 snöbrottsskadorna i södra Norrland och norra Dalarna. Äfven inom 

 detta område hälla sig snöbrotten mest till höjderna. Vid en järnvägs- 

 färd från Orsa till Fågelsjö synes detta tydligt. Snöbrotten visa sig 

 först omkring de högst belägna stationerna såsom kring Gråtbäck och 

 Granvasslan (omkring 520 m. ö. h.), där granen till stor utsträckning 

 är afbruten. Kring Oreho (394,5 m. ö. h.) åter förekomma inga eller 

 mera sparsamma snöbrott. Genom kikare kan man där iakttaga, huru- 

 som skogen i dalgångarna är skonad, men den på höjderna mer eller 

 mindre skadad. När man kommer till Lillhamra (425 m. ö. h.), upp- 

 träda återigen snöbrott, ehuru i mindre omfattning än på de högsta 

 höjderna. 



För att närmare belysa skadornas beskaffenhet meddelas några af 

 de undersökningar, som gjorts af skogseleverna vid deras öfningar. Vid 

 dessa indelades snöbrotten i 4 klasser med hänsyn till den omfattning, 

 till hvilken träden skadats, nämligen: 



I = endast toppen afbruten. 

 II = ungefär halfva kronan afbruten. 



III = större delen af -> 



IV = trädet ikuUvräkt. 



En profyta må anföras som exempel på hur skogen skadats på för 

 snöanhopning mer utsatta lägen. Profytan har en storlek af en hektar 

 och ligger på nordöstra sluttningen af ett berg, väster om Korrissjön. 

 Skogen utgöres af en granlund om 160 — 180 år med insprängd tall. 

 Marken består af morän, bildad af porfyr, är tämligen fuktig och lutar 

 skarpt mot öster. 



Af de sid. 158 — 15g meddelade tabellerna framgår, att såväl tall som 

 £ran skadats i mycket hög grad. Granen har emellertid skadats mera än 

 tallen, af 1,140 granar voro 832 st. eller 73 % skadade af snöbrott, 

 medan af 37 tallar endast 12 st. eller 30 % voro skadade. Undersök- 

 ningen omfattar emellertid ett för litet material, för att i detta hänseende 

 tillåta några mer allmängiltiga slutsatser. De olika dimensionerna från 

 10 — 51 cm. vid brösthöjd hafva skadats i lika hög grad, den väx- 

 ling som förekommer är fullt tendenslös, och det torde väl vara en ren 

 tillfällighet, att af de högsta dimensionerna samtliga granar skadats. 

 Endast fä grofva träd förekomma nämligen på profytan. I afseende på 

 skadans beskaffenhet finnes däremot en skillnad mellan olika dimensioner. 

 Bland de skadade granarna är procenten kullvräkta träd större i de 

 lägre än i de högre dimensionsklasserna, i det att hos de senare skadan 

 merendels inskränker sig till toppbrott, någon gång till stambrott. Men 



