OM SNDHROTI 1:N 1 NORRA SVKRIGE VINTKRN 1 9 1 O- — IQII. I 67 



bottens och norra hörnet af Västerbottens län. Detta förklarar, h varför 

 snöbrotten spelat mindre roll i näheten af fjällen än i det egentliga 

 skogslandet. I norra Dalarnas fjälltrakter har dock nederbörden varit 

 stor, 100 mm. och därutöfver, härifrän omnämnes också, att snöbrotten 

 varit ganska omfattande. 



Af det föregående framgår, att skogen blef starkt snöbelastad under 

 november månad. Snöbeklädnaden höll sig ock länge kvar, i dalgångarna 

 töade den visserligen bort inom stora områden, men på höjderna ökades 

 den mer och mer under snöfallen i december och januari månader. 

 Snöbelastningen lär till slut ha blifvit alldeles kolossal (jmfr ock fig. 7). 

 Längre fram på vintern låg snön så tjockt och tätt på granarna, att 

 man ej såg de gröna grenarna, utan träden sågo ut som snö- eller is- 

 pyramider. 



En annan faktor, som haft en stor betydelse för snöbrotten, är att 

 marken var ofrusen, då snön kom. Marken kälade ej heller under det 

 djupa snötäcke, som bildades redan under november månad. Marken 

 erbjöd sålunda ej träden samma stadiga fäste som under normala vintrar. 



De starkt snöbelastade träden afbrötos eller vräktes omkull dels 

 enbart på grund af den oerhörda belastningen, dels ock därigenom, att 

 vinden då och då ökade påfrestningen. Där skogen ligger nervräkt i 

 stora bråtar med stammarna i alla möjliga riktningar, där har nog den 

 för starka belastningen enbart åstadkommit brotten. Där enstaka träd 

 i beståndet brutits af eller vräkts omkull, har nog vinden i många fall 

 varit en medverkande faktor. Enligt uppgifter från flera håll ha emeller- 

 tid snöbrotten i stor omfattning försiggått vid lugnt väder. Den första 

 snöbelastningen var ojämn, den ena sidan af trädet belastades mer än 

 den andra. Träden blefvo därigenom mer eller mindre böjda. Upp- 

 gifter finnas om att t. o. m. timmergranar voro böjda med toppen mot 

 marken. Den sedermera fallna snön ökade belastningen allt mera, så 

 att en bristning lätt inträffade. Enligt uppgifter ha brotten emellertid 

 inträffat icke enbart under snöväder, utan ock vid klar himmel och lugnt 

 väder, då temperaturen antingen höjde eller sänkte sig. Så märkvärdigt 

 detta än låter, kan det nog få en rationell förklaring. Bekant är, att virke 

 är skörare i torrt än i vått tillstånd. Frysning verkar emellertid som en 

 uttorkning och fruset virke är därför skörare än ofruset. När tempera- 

 turen sjönk tillräckligt, frös virket och den därigenom mera spröda 

 stammen kunde ej uppbära belastningen, utan bröts af, utan någon yttre 

 synlig orsak. Det berättas, att vid kallt och lugnt väder topparna 

 stundom föUo så tätt, att det var rent af lifsfarligt att vistas i skogen. 



När temperaturen höjes, ske snöbrotten af en annan anledning. 

 Temperaturhöjningen om vintern beror väl oftast på sydliga vindar, som 



