IIM SNDIiKOITEN I NORRA SVKKIGli VIXTKRN I () 1 O Igil. I7I 



man ha möjlighet att göra iakttagelser under så gynnsamma förhållan- 

 den, utan måste man vanligen jämföra med hvarandra på olika sätt be- 

 handlade bestånd, belägna på olika platser. Vid sädana jämförelser kom- 

 mer gärna den subjektiva uppfattningen att mer eller mindre göra sig 

 gällande. Däraf förklaras sannolikt till stor del afvikelserna i olika iakt- 

 tagares uppfattning. Det är också en ganska vanlig företelse, att det 

 är svårt att af snöbrottens uppträdande draga några bestämda slutsatser 

 angående beståndsbehandlingens betydelse. Sålunda yttrar en tysk skogs- 

 man, K. R?:uss, som skrifvit en mycket grundlig och samvetsgrann redo- 

 görelse för snöbrott i granskogarna pä Harz i december 1883, att man 

 icke kunde påvisa, att gallringarna haft något inflytande på snöbrottens 

 omfattning. Han vill emellertid pä intet sätt afråda från sädana åtgär- 

 der, dä allt som kan stärka den enskilda stammen, gör den mer eller 

 mindre motståndskraftig mot snöbrott. 



Det är emellertid tydligt, hvilken betydelse gallringar och blädningar 

 än mä ha, att nyligen genomgallrade eller bladade bestånd skola vara 

 ganska känsliga för snöbrott, då så att säga stammarna ännu ej hunnit 

 tillpassa sig för de genom beståndets utglesning ändrade mekaniska an- 

 språken. De största förödelserna genom snöbrott har jag ock iakttagit 

 i dylika skogar. Som ett belysande exempel vill jag hänvisa till fig. 8, 

 hvilken sä att säga talar för sig själf. En hemskare bild af skogsför- 

 ödelse torde man fä leta efter. Liknande förödelser i nyligen genom- 

 blädade skogar omtalas från andra håll. 



En detaljerad och på talrika observationer stödd framställning an- 

 gående beständsbehandlingens betydelse med hänsyn till snöbrott har 

 lämnats af Pil. Fl.UKV i Schweiz, som studerat de förödelser, som för- 

 orsakades af ett svårt snöfall den 23 — 24 maj 1908. För sina under- 

 sökningar kunde han i stor utsträckning begagna sig af den schweiziska 

 försöksanstaltens profytor, som genom sitt läge och sin talrikhet lämnade 

 ett utmärkt studiematerial. En kortfattad redogörelse för resultaten af 

 hans undersökning må afsluta denna framställning. 



Helt unga bestånd ledo lika mycket, antingen de voro gallrade eller 

 ej. Bestånd, som gallrats flera gånger och sedan längre tid tillbaka, 

 stodo sig bäst, i motsats till de bestånd, där man sent gripit in med 

 gallringar. I de ogallrade eller för sent gallrade bestånden hade träden 

 gruppvis brutits omkull, i de gallrade bestånden däremot endast enstaka 

 träd. Nyligen eller för ett å två är sedan gallrade eller Ijushuggna be- 

 stånd ledo de största skadorna, oberoende af ålder och ståndort. Starkare 

 gallrade bestånd ledo ingenstädes mer än svagare. Likåldriga och lik- 

 formigt slutna bestånd ledo mer än olikäldriga och gruppvis bladade. 



