ÄR EKONOMISK SKOOSHUSHAlI.NING MÖJLIG? 1 iS I 



— i vissa fall kanske icke något alls — , men efter hand som ung- 

 skogarna växa till kan afverkningen betydligt ökas och då förrådet när- 

 mar sig normal storlek böra ränteförlusterna vara betäckta, så att en 

 medelränta af 3 proc. erhållits. Är äter förrådet större än det normala, 

 måste det först nedsättas till normal storlek, hvarigenom ock skogens 

 realisationsvärde minskas. Det härigenom uttagna kapitalet betraktas 

 därvid såsom frigjordt från skogen, eftersom skogen icke kan lämna 3 

 proc. ränta å större virkesförråd än det normala. 



Förut har antydts, att virkesförrådet i en förut mer eller mindre 

 vanskött skog kan genom intensiv skötsel — äfven utan att höjas till 

 storleken — erhålla ett större realisationsvärde. Men, sedan förrådet 

 en gång erhållit sådant utseende, kan sagda värde gifvetvis icke ytter- 

 ligare enbart på detta sätt höjas. Emellertid har man en annan faktor 

 att räkna med, som — åtminstone om medeltal tagas för icke allt för 

 små tidsperioder — oaflåtligt stegrar realisationsvärdet hos ett och 

 samma virkesförråd äfven sedan det bibringats den värdefullaste beskaf- 

 fenhet, som skogstekniken kan åstadkomma, och detta är dyrhetstill- 

 växten. Dels i följd af penningevärdets fall, dels genom en absolut 

 stegring af virkesvärdet äro virkesprisen nämligen i stort sedt — låt 

 vara med vissa periodiska sänkningar — stadda i beständigt stigande. 

 Tyvärr saknas tillförlitlig statistik rörande virkesprisen, särskildt i fråg i 

 om prisen på råvaran. Men enligt de uppgifter därom, som finnas, 

 hafva dessa frånsedt periodiska prisfall af mer eller mindre kort var- 

 aktighet stadigt gått uppåt. Visserligen gäller detta icke för kastved 

 för vissa orter och likaså icke heller för kolved, för hvilken senare pri- 

 sen gått upp och ned med de så växlande järnprisen, men den ute- 

 blifna stegringen i prisen för sådant virke å vissa orter ersattes genom 

 att en betydlig del af dylikt virke efter hand kunnat afsättas såsom 

 pappersved och props till allt högre pris. Kolveden utgöres därför nu 

 af smäckrare dimensioner eller i öfrigt sämre virke än förut. — Utan 

 öfverdrift kan man säga, att virkesprisen — särskildt prisen å råvaran 

 — • i stort sedt fördubblats under de sista 30 åren, hvilket utgör en 

 ärlig stegring (dyrhetstillväxt) af 2 proc. Någon säkerhet för att virkes- 

 prisen framdeles komma att stegras i samma proportion finnes visser- 

 ligen icke, men det lider intet tvifvel därom, att en fortsatt stegring 

 kommer att äga rum. Denna stegring kan lika väl blifva större som 

 mindre. Att räkna med 2 procents dyrhetstillväxt synes därför icke 

 vara riskabelt.' 



^ Säsom exempel pä huru virkesafkastningen och virkesprisen stegrats under de före- 

 gående So åren i Preussen, anför d:r Borgmann i Zeits chr. f. Först. u. Jagdvvesen 1907, 

 att virkesafkastningen i re\iret Biesentlial under denna tid 3-dubblats och att virkesprisen 



