KARL FREDEN BERG 



Om man nu antager, att genom rationell skötsel af skogen kan 

 erhållas en medelnettoafkastning, som motsvarar 3 procents ränta ä 

 skogens realisationsvärde för hvarje särskildt år, och om man därtill 

 kan räkna med en dyrhetstillväxt af 2 proc.\ så erhåller man ju i själfva 

 verket 5 proc. på realisationsvärdet. Att märka är likväl att man icke 

 får uttaga mera än 3 proc , enär de 2 proc, som utgöra dyrhetstill- 

 växten, utgöra en värdeökning af kapitalet, som därför icke kan utta- 

 gas. Men i följd af kapitalets i stort sedt oafbrutna stegring med 2 

 proc. har man likväl att uttaga de 3 procenten å ett efter hand stegradt 

 kapital. Detta gäller dock först, sedan skogen erhållit ett virkesförråd, 

 som till storlek och beskaffenhet närmar sig det normala. Under öfver- 

 gångstiden får man, såsom förut sagts, nöja sig med att i medeltal för 

 denna tid kunna uttaga 3 proc. å det med 2 proc. växande realisations- 

 värdet. Skulle virkesförrådet vara större än det normala, måste först, 

 såsom ofvan förut nämnts, den öfverskjutande delen afverkas och detta 

 helt frigöras från skogskapitalet. 



Det gäller sedan att se till, huruvida 5 proc. kunna anses utgöra skälig 

 ränta å en skogsegendoms realisationsvärde. — Om skogsbruk betrak- 

 tas såsom affär, hvilket åtminstone den enskilde i allmänhet måste göra 

 — man kan ju nämligen icke beräkna, att den enskilde af nationaleko- 

 nomiskt intresse eller annan anledning skall köpa skog eller hålla pengar 

 bundna i skog — , så bör den ränta, som rätteligen bör kunna fordras 

 af skogsbruket, likasom i fråga om hvarje annan aftär, stå i rätt propor- 

 tion till risken. Granskar man de dagliga fondnoteringarna finner man, 

 att de bäst ansedda papperen lämna omkring 5 proc. å det belopp, 

 hvartill de kunna köpas, de mindre ansedda något mera. Undantag härifrån 

 synas endast sådana affärer göra, hvilka anses hafva särskilda utveck- 

 lingsmöjligheter, där ock kursen därför är högre. ^ Håller man sig emel- 

 lertid till de större bankbolagen, hvilka ju i stort sedt anses för de 

 säkraste, så kan man vid placering af penningar i sådana papper af 

 bästa anseende för närvarande erhålla 5 å 5^/2 proc. — Jämföres nu 

 risken vid att nedlägga ett kapital i bankaktier med att i stället för 



mer än 3-dubblats. Bruttoafkastningen bör alltså å denna plats häfta mer än 9-duliblats 

 under sagda tid. 



' Denna dyrhetstillväxt skulle egentligen icke gälla annat än själfSa skogsvärdet. 

 Men, om det också icke är berättigadt att räkna med lika stor dyrhetstillväxt för markvär- 

 det som för skogsvärdet, så synes man dock utan fara kunna räkna med angifna dyrhets- 

 tillväxtprocent för skogens värde i dess helhet, helst värdet af marken i jämförelse med 

 värdet af själfva skogen är jämförelsevis ringa. 



- I en dylik jämförelse böra gifvetvis icke få ingå andra värdepapper än sädana, i 

 fråga om hvilka — likasom beträffande skog — visserligen en viss risk gifves, men å andra 

 sidan möjlighet till utveckling och särskild vinst därigenom finnes. 



