AR EKCJNOMISK SKOGSHUSHÅLLNING MÖJLIG? 1 83 



detsamma inköpa en skogsegendom, så måste den i senare fallet anses 

 vara icke obetydligt mindre. Under de senare åren hafva bankernas 

 nettovinst i allmänhet icke utgjort mera än omkring 7 proc. af fonder- 

 nas sammanlagda matematiska värde. Utdelningen, som ju utgör räntan 

 på det belopp, hvartill dessa papper kunna köpas, understiger sålunda 

 nettovinsten i procent af fondernas matematiska värde med endast 2 

 il I ' ., proc. Denna skillnad måste anses allt för ringa med hänsyn 

 till den stora risk för förluster, hvarför bankerna alltid äro utsatta och 

 hvarå synnerligen talande exempel icke minst under de sista åren gif- 

 vits. Vid placering af penningar i skog åter har man knappast annan 

 risk att räkna med än faran för skogseld och insekthärjning. Skogs- 

 eldarna förekomma emellertid i allmänhet taget i allt mindre omfång, 

 hvarför risken för skogseld nu mera i stort sedt icke är synnerligen 

 stor. I öfrigt kan skogseld icke tillskynda skogsägaren någon mera af- 

 sevärd förlust, därest ej ungskog härjas däraf. Det är sålunda hufvud- 

 sakligen då ungskog förekommer i större utsträckning utöfver det nor- 

 mala, som skogseld kan anses utgöra någon egentlig risk för skogen. 

 Om emellertid den ungskog, som icke genom afverkning kan realiseras, 

 just i följd däraf uppskattas lågt, hvilket ju ock i allmänhet är fallet, 

 så kan däruti anses ligga ett slags försäkring för eldfara. I öfrigt torde 

 nu mera de flesta skogseldar uppkomma genom antändning frän järn- 

 vägslokomotiv, i hvilka fall järnvägarna äro ersättningspliktiga för sådan 

 skada. Risken för insekthärjning är här i landet högst obetydlig, hvilket 

 bäst framgår af en jämförelse mellan den skogsareal, å hvilken under 

 €n omloppstid — exempelvis 100 år — skogen genom insekters åt- 

 görande blifvit förstörd och landets hela skogsareal. I öfrigt är det 

 iifven i detta fall endast i fråga om ungskogen, som skogsägaren kan 

 riskera full förlust, enär den äldre skogen med iakttagande af påpass- 

 lighet i större eller mindre grad kan tillgodogöras. Prisfall å virke kan 

 visserligen inträffa, men gäller då alltid endast en tid, enär dessa pris 

 i stort sedt äro, såsom förut sagts, i ständigt stigande. Det måste där- 

 för anses vara förenadt med icke oväsentligt mindre risk att placera pen- 

 ningar i skog än i t. ex. bankaktier. Då de senare icke lämna mera än 

 5 å 5'/2 proc, borde man därför kunna åtnöja sig med att få 4 ä 4'/., proc. 

 af skogen. y\tminstone bör 5 proc. anses vara en mycket god ränta, 

 helst om man tager hänsyn till den möjlighet, som alltid finnes alt 

 genom rationell vård höja skogens nettoafkastning. Denna möjlighet 

 kan ock genom nya rön och vidgad kunskap om såväl trädens lifsvill- 

 kor som markens egenskaper komma att stegras i kanske långt högre 

 grad än vi våga tro. Därtill kommer ock den höjning af nettoafkast- 

 ningen, som genom kommunikationernns förbältrnnde sä ofta står i ut- 



