184 KARI, FREDENBERG. 



sikt och hvilken kan vara mycket afsevärd. Visserligen har ju äfven ett 

 bankbolag utvecklingsmöjligheter, men dessa äro hvarken så betydande 

 eller så påtagliga som de, hvilka i allmänhet stå skogen till buds. 



Att med den säkerhet och de utsikter till utvecklingsmöjligheter, 

 som skogen har, kunna erhålla 5 proc. å skogens realisationsvärde på 

 så sätt, att i medeltal 3 proc. kunna uttagas å det med 2 proc. växande 

 kapitalvärdet, måste anses fullt tillfredsställande. Skog torde därför 

 bättre än något annat lämpa sig för placering af kapital och särskildt 

 större sådana. Men för affär med lånadt kapital — häri dock icke in- 

 begripet behöfligt rörelsekapital — passar skogen alls icke. Af här 

 uttalade mening om skogens afkastningsförmåga följer, att skogsköp 

 med upplänadt kapital till skogens realisationsvärde och skyldighet att 

 betala 5 procents årlig ränta icke kunna finansieras och detta allra minst 

 om virkesförrådet är mindre än det normala. Detta gäller också i fråga 

 om aktiebolag, ifall att aktiekapitalet och skulderna (utom rörelsekapi- 

 talet) tillsammans motsvara skogens realisationsvärde och såväl utdel- 

 ningen å aktierna som räntan å skulderna skola utgå med minst 5 proc. 

 Dock skulle en finansiering kunna genomföras, om virkesförrådet när- 

 made sig det normala och skulderna icke utgjorde mera än högst 7i 

 af aktiekapitalets och skuldernas sammanlagda belopp samt aktieägarna 

 åtnöjdes med egendomens värdestegring i följd af dyrhetstillväxten och 

 alltså icke fordrade någon utdelning. Är däremot virkesförrådet mindre 

 än det normala, måste gifvetvis skuldernas proportion vara i förhållande 

 därtill mindre, om affären skall kunna finansieras. Därför äro sådana 

 skogsaffärer, där finanserna icke skötas efter dessa grunder utan afverk- 

 ningen uttages till större belopp än en rationell skogshushållning med- 

 gifver för att möjliggöra såväl betalning af fulla räntor å skulderna som 

 full utdelning ä aktiekapitalet att likna vid bankbolag, som tillgripa 

 grundfonden för att hålla uppe utdelningen till aktieägarna. Detta gäl- 

 ler ock de skogsaffärer, där aktiekapitalet och skulderna tillsammans 

 visserligen äro mindre än skogens realisationsvärde, men där likväl an- 

 tingen aktiekapitalet icke står i sådan proportion till skulderna, som en- 

 ligt hvad ofvan är antydt, borde vara förhållandet, eller ock utdelningen 

 till aktieägarna sker till större belopp än som af nämnda förhållande 

 borde betingas. 



I »Timber Trades Journal» för den 25 mars föregående är var en 

 artikel införd angående den finansiella ställningen i Sverige, i hvilket> 

 talades om de mänga fallissementen bland bank- och trävarubolag härstä- 

 des sedan år 1907 på samma gång antydan gjordes om den i allmänhet 

 ganska svaga ställningen hos de svenska trävarubolagen, beroende där- 

 på att de arbeta under trycket af stora skulder. — I England däremot 



