AR EKONOMISK SKOGSHUSHÅLLNING MÖJLIG? IÖ7 



6:0) att sålunda en skogsegendom med i större grad under det 

 normala nedsatt virkesförråd icke omedelbart kan lämna 3 proc. ä sitt 

 realisationsvärde, och 



7:0) att 5 procents ränta å ett skogskapital — älven under villkor 

 att 1 proc. ärligen måste läggas till kapitalet — bör anses mycket till- 

 fredsställande på grund af den säkerhet skogen lämnar och att just där- 

 för skog synnerligen väl lämpar sig för placering af större kapital. 



De som tilläfventyrs ställa sig skeptiska ifråga om det berättigade 

 att räkna med 2 procents dyrhetstillväxt, kunna ju sänka denna med 

 •/^, proc, ty äfven 4 Ya proc. böra utgöra fullt tillräcklig ränta å ett 

 skogskapital, om behörig hänsyn tages till dess säkerhet och stora ut- 

 vecklingsmöjligheter i skilda riktningar. Ja, af detta skäl kunna de 

 sänka densamma med t. o. m. i proc. — Och med i procents dyrhets- 

 tillväxt lärer väl äfven den i denna fråga mest pessimistiske våga att 

 räkna, ifall att han studerat virkeshandeln under den gångna tiden. 



De mest optimistiska, som tro sig kunna beräkna större direkt vinst, 

 såsom 4 och ända till 5 proc, skulle alltså med dyrhetstillväxten få att 

 räkna med 6 å 7 proc. Till dess de kunna bevisa denna sin trossats, 

 handlar dock skogsägaren säkerligen klokast, om han icke gör sig illu- 

 sioner om möjligheten af en sådan ränteafkastning från skogen. Såsom 

 här framhållits, är det icke heller behöfligt att räkna med så hög direkt 

 ränta för att skogshushållning skall anses vara ekonomiskt bärande. 



Otvifvelaktigt skulle det vara af utomordentlig stor betydelse i 

 nationalekonomiskt hänseende, om skogsägarna kunde bibringas tro på 

 skogens förmåga att lämna fullt tillfredsställande ränta på sitt realisa- 

 tionsvärde eller med andra ord, att ekonomisk skogsskötsel är möjlig. 

 Men äfven för skogsägarna själfva skulle detta vara af allra största vikt, 

 om de på grund af sådan öfvertygelse inrättade sin skogsskötsel där- 

 efter. Utom hvad som i detta hänseende framgår af det här förut sagda 

 må äfven framhållas, att då icke gärna några som helst skogslagar 

 kunna rubba affärens finanser. Däremot kunna de, som utan sådant 

 mål för ögonen nedbringat virkesförrådet kanske långt under det normala 

 och som därtill kan.ske icke finansierat sin aftär efter med lagarna för 

 skogens afkastningsförmåga bärande grunder, af stränga skogslagar plöts- 

 ligt bringas i ett mycket brydsamt läge. 



Till skogsmannens uppgift hör äfven att i den uppställda frågan 

 sprida upplysning, och alldeles visst vinner han målet bäst genom att 

 icke lofva mera än hvad det är honom möjligt att hålla. Därigenom 

 behäller han äfven säkrast skogsägarens förtroende, så att hans biträde 

 för skogens skötsel verkligen blir anlitadt. Betydelsen däraf får icke 



