194 WILHELM DYBECK. 



Gäfleborgs län 12,66 %, |äiiitlaiids län 17,08 %, och Västernorrlands län 



21,72 %. 



Häraf framgår att exempelvis Kopparbergs län allenast erhållit 39,7 "/^ 

 af det belopp, hvilket kommer Västernorrlands län till godo. 



Vid en jämförelse mellan vissa skogsvårdsstyrelsers fördelning af bidrag^ 

 för skogsvärdsarbeten böra de of van åberopade förhållandena tagas med i 

 betraktande. 



Enligt gällande förordning åligger det skogsvärdsstyrelserna att främja 

 den enskilda skogshushållningen genom ntl utbreda kunskap i skogsskötsel, att 

 lievilja bidrag till skogskulturarbeten, att tillhaiidahålla skogsfrö och plantor, samt 

 att i öfrigt vidtaga åtgärder för befrämjande af en bättre skogshushållning. 



Vidare skall skogsvårdsstyrelse utöfva uppsikt öfver skogslagens efterlefnad 

 och på därom gjord anhållan lämna skogsägare biträde rid skogens skötsel och 

 ~'ård samt aiiTisning, huru en tillämnad afverkning bör bedtifvas m. m., allt på 

 villkor, som öfverlämnats ät respektive styrelser att själfva bestämma. 



För att i den omfattning denna förordning bestämmer kunna främja den 

 enskilda skogsvården hafva samtliga skogsvårdsstyrelser organiserat sig med 

 visst antal länsjägmästare och länsskogvaktare. 



Vid sidan af uppsikten öfver skogslagens efterlefnad har ett omfattande 

 upplysningsarbete nedlagts och skogsodlingsarbeten öfver hela landet utförts, 

 i större eller mindre omfattning, beroende på såväl behofvet af dylika arbeten 

 i olika landsdelar, som ock pä möjligheten att intressera vederbörande skogs- 

 ägare för dessa ofta med misstroende betraktade arbeten. 



I )ärjämte kan nämnas att skogsodlingsarbetena i regel pekuniärt under- 

 stödts af de olika styrelserna. För att tillgodose fröbehofvet hafva äfven åt- 

 gärder vidtagits. Därom vittnar anläggningen af fröklängningsanstalter till ett 

 antal af 13 stycken, hvarjämte kottinsamling vid fröår anordnats öfver hela 

 landet. Plantskolor hafva upprättats i nödigt antal, och styrelsernas biträde 

 för råd i skogsskötsel och planläggning af afverkningar har enligt de afgifna 

 berättelserna i betydande omfattning tagits i anspråk. 



I och för denna verksamhet och för arbeten af nu uppräknade slag^ 

 hafva de medel, som genom skogsvårdsafgifter eller anslag af stat, landsting 

 och hushållningssällskapen stått styrelserna till buds, i regel blifvit förbrukade. 



Förutom sädana arbeten i större eller mindre omfattning hafva de af 

 skogsvärdsstyrelserna, hvilkas tillgångar det medgifvit, ägnat sig åt bekäm- 

 pande af de försumpningar, som särskildt i de större skogslänen i .stor ut- 

 sträckning inkräkta på den skogsproducerande marken, genom att planlägga 

 och ekonomiskt understödja skogsdikning och bäckrensning. Vissa styrelser 

 hafva äfven utbetalt bidrag för hyggesröjning o. a. skogsvårdsarbeten. 



De former, under hvilka dessa arbeten kunnat af de olika styrelserna, 

 utföras, hafva gifvetvis bestämts af tillgängliga medel, och därigenom tagit 

 sig olika gestalt, hvilket herr Hellner i sin utredning ock framhåller. Så 

 har exempelvis skogsvårdsstyrelsen i Kopparbergs län fastställt maximibidra- 

 get för dikningsarbeten till allenast 200 kr. per år och markägare och till 

 40 °(, af kostnaderna. Därmed har emellertid icke afsetts att utestänga ob- 

 lagen från bidrag, utan afsikten har varit att med de små medel styrelsen 

 för ändamålet haft till förfogande — förslagsvis 7,000 kr. per år — möjlig- 

 göra, att dikningsarbeten komma till utförande på så många ställen som möj- 

 ligt inom länet, i afsikt att därigenom väcka intresse för och praktiskt be- 



