2 14 J"- AMINOFF. 



Sedan nödtorftig toalett undanstökats på tåget, vandrade vi ned till kana- 

 len, där en slup och en pråm lågo redo med dukade bord. Medan frukost 

 intogs gledo vi småningom ut på sjön Alkvettern och landade vid 8-tiden vid 

 Knappfors. Härifrän anträddes färden pr vagn till Alkvetterns herrgård, där 

 afstigning skedde. 



Allmän beskrifning öfver Alkvetterns aktiebolags skogar enligt program- 

 met meddelas här: 



Alkvetterns bruk är beläget i Bjurkärns och Karlskoga socknar af Karl- 

 skoga bergslag inom Örebro län. 



För omkring 350 år sedan var hela denna trakt i det närmaste obebodd, 

 om man undantager de fiskare- och möjligen fäbodar, som här och hvar voro 

 uppförda. Alltsedan hertig Karl, sedan konung Karl IX, år 1582 ut- 

 färdat privilegier för den efter honom uppkallade bergslagen, gjorde odlingen 

 och bergsbruket snabba framsteg. 



Här som annorstädes inom landet drefs till en början endast osmunds- 

 smide, hvarigenom smidbart järn framställdes direkt tu- malmen, men hyttor 

 för tackjärnsblåsning samt hammarverk anlades snart därefter. Sålunda bygg- 

 des 1655 Knappfors första hytta, som nedtogs och ombyggdes 1684; 1666 

 erhölls bergskollegii privilegium å en hammarbyggnad vid öfre Lanfoisen samt 

 1687 tillstånd till uppbyggande af en ny hammare vid nedre Lanforsen. År 

 1685 uppfördes vid Silfrerhvttan en masugn, hvilken tilldelades hytteskog af 

 Karlskoga västra eller norra allmänning (genom en senare resolution 1725 

 tillades en skogstrakt vid sjön Immen), hvarjämte Alkvetterns dåvarande ägare 

 enligt en förordning af år 1688 erhöll rätt att med egen frälseskog till hälften 

 drifva den då vid Knappfors beviljade hammaren. Denna senare kom dock 

 aldrig till stånd. 



Alkvettern, som sålunda gamla bruksanor, omnämnes dock ännu tidigare, 

 nämligen redan i 1554 års jordebok, där »Sven i Alkevettern» upptages så- 

 som »en K. M:ts landbo» med skyldighet att hälla 2 årliga och 2 kungs- 

 hästar. I 1556 års jordebok däremot uppräknas »Anders i Alkavettern» så- 

 som varande //wfe-landbo med enahanda skyldighet och innehafvande . olagd 

 jord» med öy^ spanns utsäde och äng till 15 lass hö. 



Det skulle föra för långt att här närmare ingå på de mänga skiftande 

 öden, bruket sedan genomgått, huru nära förknippade dessa än äro med dess 

 skogars, men en del omständigheter beträffande dessa torde dock behöfva 

 framhållas. — Sålunda är det af ett visst intresse att se den värdestegring, 

 egendomen undergått de senaste seklerna. I 1586 års tionderegister redovi- 

 sas från Alkvettern 3 skäppor foderkorn, 2I/2 skäppor råg och 2 skeppor 

 korn, och i 1606 års mantalsregister uppräknas den skattskyldiga personalen 

 till: bonde i, drängar 2, pigor 2, huskvinna i, eller summa 6 personer. 



Om huru för våra förhållanden synnerligen enkelt dåtida ägare hade det, 

 lämnar ett inventeringsprotokoll af 1668 ganska tydligt besked. Här heter det: 



»I. Mangården består af dessa hus: 4 st. små gamla stugor med sina 

 spisar af samma beskaffenhet, 2 st. gamla spjäll, 4 st. fönster, 3 

 st. bord och i st. säng. 



Sedan efterföljande skildring skrefs, ha Alkvetterns skogar öfvergått i händerna pa 

 ett enskildt konsortium, hvarför dess framtida öden nu, beklagligt nog, synas ganska prob- 

 lematiska. 



