med gladt samkväm följde. Skogissångerna Ijödo ut i den vackra kvällen och 

 hade väl ljudit länge än, om icke det obevekliga programmet bjudit oss att 

 kl. 1/, 1 2 på natten återvända till tåget. En sista blick utöfver den fagra 

 värmländska nejden och vi gledo österut för att nästa morgon vakna i Hallsberg. 



Efter en hastig frukost å Kallsbergs järnvägsrestaurant fortsatte vi pr tåg 

 till Kilsmo. Där möttes vi af en ståtlig fil af vurstar och trillor, som förde 

 oss ut till 



Högsjö gods skogar, 



hvilka 4:de och sista dagens utflykt gällde. 



Dessa skogar stå sedan c:a 15 år under öfverjägniästare Wallmos vård. 

 Enligt allmän beskrifning öfver dessa skogar, intagen i programmet, är 

 Högsjö gärd belägen på gränsen mellan Södermanland och Närke, uti V. Vingåkers 

 socken af det förstnämnda och Lännäs af det senare länet och omfattar en areal 

 af cirka 5,800 hektar, hvaraf 900 utgöras af åker, i.ioo hagmarker, 2,200 upp- 

 mätt produktiv skogsmark, resten annan mark, sjöar, mossar, kärr och impediment. 



Egendomen genomflytes uti sin södra del af Nyköpingsån, som här bildar 

 flera sjöar. Omkring dessa är marken något småkuperad, för öfrigt jämn 

 och framkomlig. Jordmånen utgöres af sand och lättlera och är som skogs- 

 mark delvis godartad (sålunda uppnår barrskogen på sina ställen en höjd af 

 30 m.). Ren sandmo, enbart bevuxen med tall, finnes i södra och nordöstra 

 delen af egendomen. Uti den norra delen äro ganska stora arealer hvit- 

 mossar och kärr, af hvilka senare en del genom påbörjade dikningar håller 

 på att ombildas till produktiv skogsmark. 



Troligen genom invandring af finnfolk, hvarpå flera ortnamn tyda, erhöll 

 svedjande burskap i orten och bedrefs mycket under förra århundradet. 

 Detta torde förklara den i förhållande till arealen stora del, som hagmarker och 

 till skog utlagda hagar intaga; dessa äro bevuxna med björk, ek, lind, al och asp. 



Godsets historia sträcker sig långt tillbaka i tiden, det namnes som 

 sätesgård redan på 1300-talet. Dess förste kände ägare var riddaren och 

 riksrådet Ulf Jonsson (Roos) till Erwalla, hvilken afled 141 5. 



Sedan gammalt fanns tullkvarn vid det fall, som bildas mellan två af 

 ofvannämnda sjöar, och här anlades 1638 järnbruk med privilegium å en ham- 

 mare med två härdar och 300 skeppunds smide. 1728 tillkom masugn, 

 hvartill malm hämtades från grufvor dels i Flöda och Österåkers socknar 

 af Södermanland, dels i Nora Bergslag, och forslades den långa vägen 

 med gårdens och arrendatorernas hästar till bruket. De för järntillverkningen 

 nödvändiga kolen erhöUos från godsets skogar, hvilka nog blefvo hårdt skattade 

 under de för järnhandteringen gynnsamma åren i början af förra århundradet. 

 Bruksrörelsen minskades på 1860-talet och nedlades alldeles 1872, hvar- 

 efter folk och byggnader utarrenderades till SchuUströms & Sjöströms Fabriks- 

 Aktiebolag, hvilket är 1907 inköpte byggnaderna jämte ett mindre jordom- 

 råde, och har bolaget härstädes under de senaste åren uppbyggt en större 

 fabrik för papperstillverkning samt en elektrisk kraftstation. 



Skogarna voro som sagdt hårdt skattade under början af 1800-talet. Vid 

 järndriftens minskande pä 60-talet uppgjordes plan och indelades hela skogen 

 till trakthuggning af jägmästarna af Segerström och Kuren. Denna plan blef 



