NORRLÄNDSKA SKOGSVARnSKOMMITTÉNS HF.TANKANDE. 29 1 



att årliga medeltalsutsyningen för hektar och revir varierat från 0,26 kbm. 

 (Juckasjärvi revir) till 1,3 kbm., (Storbackens revir) samt i stort medeltal 

 uppgått till omkring, 0,70 kbm. för hektar.» Det stycket, bara det, har 

 orsakat kommittén en hel sommars ihärdigt arbete med tillhjälp af många 

 biträden. Vi ha insamlat behöfliga uppgifter, sedan bearbetat materialet, 

 och det har då visat sig, att resultatet icke varit så tillförlitligt, att det 

 kunde läggas som stöd för den ena eller andra åsikten, och hela resul- 

 tatet af denna sommares arbete ligger i de citerade orden. Detta anför 

 jag som ett bevis på att det kan ligga mycket mera bakom ett dylikt 

 arbete, än som möjligen kan synas. 



Jag öfvergår nu till några mycket kortfattade meddelanden om inne- 

 hållet af kommitténs betänkande. Frånsedt en del mindre ärenden 

 sönderfaller detta i två hufvudgrupper: statens skogar och enskildas 

 skogar. Afdelningen rörande statens skogar inledes med ett utlåtande 

 om hushållningen på dessa skogar, och man hade redan i departements- 

 chefens yttrande till statsrådsprotokollet största anledning att anse denna 

 punkt som en af de viktigaste. Statsrådet säger nämligen vid föredrag- 

 ningen af ärendet om kommitténs tillsättande, att »särskildt frågorna 

 om hvad den nuvarande generationen bör kunna uttaga af det före- 

 fintliga skogskapitalet, om rätta tidpunkten för dettas tillgodogörande 

 och om hvilka åtgärder, som böra vidtagas för att åt kommande genera- 

 tioner icke blott bevara detta kapital vid oförändradt värde, utan äfven 

 lämna det förökadt och förbättradt, äro på skogshushållningens område 

 af vital beskaffenhet och kräfva ett omsorgsfullt och allsidigt bedömande.» 

 Det var den utgångspunkt vi hade, då vi gingo till att behandla frågan 

 om hushållningen på statens skogar. Vi ha därvidlag då kommit till en 

 första sammanfattning, som återfinnes på sidan 48 i betänkandet, där 

 kommittén i tre hufvudpunkter framställer sina åsikter rörande de huf- 

 vudkraf, som böra ställas på en rationell hushållning med statens skogar. 

 Kommittén säger sålunda: 



»A. Skogshushållningens ledande ekonomiska princip skall vara att 

 afvinna skogarna största behållna afkastningen per ytenhet. 



B. Afverkningssättet bör icke bestämmas generellt, utan lämpas 

 efter rådande lokala förhållanden i syfte att i möjligaste mån befordra 

 beståndens vård och lämpliga förening. 



C. Beräkningen af skogsafkastningen skall ske enligt sådana grun- 

 der, att nödig hänsyn tages till såväl en rationell skogsvårds fordringar, 

 som berättigade kraf på jämn afkastning. » 



Kommittén öfvergår därefter till att i olika kapitel försöka redogöra 

 för den hittillsvarande hushållningen å statsskogarna i Norrland och 

 Dalarna och att på grund af egna iakttagelser under företagna resor, 



