338 DISKUSSION. 



skogskapital än i skogsbruk? Jag häller bestämdt före, att skulle det visa sig 

 af en under viss tid bedrifven undersökning, att det icke är möjligt att be- 

 drifva skogsbruk med önskad ränta, måste vi sätta ned värt kraf, men icke 

 draga allt löst kapital ur skogsbruket, d. v. s. sluta att drifva skogsbruk 

 därför att vissa på förhand uppställda önskningar ej uppfyllas. Skulle det af 

 en imdersökning framgår att en sådan räntabilitet ej kan uppnäs, som garanterar 

 kapitalets frivilliga kvarstannande, sä synes lagstiftning vara det enda bote- 

 medlet häremot, ty jag kan icke frångå den ståndpunkten, att vi för större 

 delen af landet måste bedrifva skogsbruk, äfven om räntabiliteten privateko- 

 nomiskt blir mindre tillfredsställande. 



Docenten Grönberg: Det är närmast med anledning af professor Heck- 

 scHERS anförande som jag skall be att få säga några ord. 



Egentligen borde jag i likhet med professor Hecksbher be om ursäkt, 

 därför att det gäller en fråga, i hvilken jag icke är fackman, men jag gör 

 det pä litet andra grunder än han; jag gör det nämligen egentligen icke där- 

 för, att jag ej är skogsman, såsom professor Heckscher gjorde, utan därför 

 att jag icke är nationalekonom ; detta är nämligen, efter hvad jag kan se, till 

 största delen en nationalekonomisk fråga. 



Jag får då först tacka professor Heckscher för hans utredande inlägg, 

 hvarigenom jag tror, att frågan för mänga af föreningens medlemmar blifvit 

 betydligt klarare. Likväl kan jag icke instämma i professor Heckschers slut- 

 sats — jag tror nämligen, att han har glömt bort att ta en del saker i be- 

 aktande — oaktadt jag kan gå med pä, att hans resonemang i öfrigt är fullt 

 logiskt genomfördt, såsom man ju ocksä kan vänta af en sä framstående 

 nationalekonom som professor Heckscher. 



Frågan gäller, om man skall minska skogskapitalet, om man skall lös- 

 göra ett penningkapital ur skogen och för framtiden ur skogen nöja sig med 

 en mindre afkastning. Detta är, menar professor Heckscher, fullt berättigadt, 

 för den händelse kapitalet bättre kan användas på annat sätt, och man får 

 större totalinkomst i landet genom att man pä detta sätt fördelar kapitalet; 

 man bör med andra ord icke lägga för mycken vikt vid just denna näring, 

 skogshandteringen. 



Ja, detta är alldeles riktigt, man kan icke ha den minsta invändning 

 att göra emot detta resonemang. Men, det är helt och hållet byggdt på, 

 att man har garantier för, att det lösgjorda kapitalet verkligen sättes in i 

 något produktivt företag. Professor Heckscher erkände, att det möjligen skulle 

 kunna inträffa att så icke skedde, när det gällde den enskilda skogshandte- 

 ringen, men när det gällde staten, ansåg han däremot, att man icke skulle 

 behöfva tvifla på det, och därmed affärdades hela frågan om dessa garantier. 

 Detta anser jag vara den förnämligaste luckan i hans bevisföring. 



Jag skall då be att med en liknelse fä klargöra min ståndpunkt; jag tror 

 mig härmed bättre få fram, hvad jag menar än med vidlyftiga resonemanger. 

 Här har talats om rörverk, järnverk etc. Jag vill ocksä ta en bild frän något 

 privatekonomiskt företag; dessa bedrifvas ju för öfrigt icke blott med tanke 

 på individens utan äfven släktens ekonomi, hvarför man många gånger från 

 dem kan hämta exempel för att belysa saker på det nationalekonomiska 

 området. 



Vi tänka oss, att en person efterlämnar en större egendom, en million- 



