358 DISKUSSION. 



herrarna lägga till grund för värderingen? Går af kastningen under 4 % , 

 blir staten ju tillfogad en förlust, eftersom staten i regel vid upplåning får 

 betala denna räntefot. Detta är sålunda någonting som man måste ta hänsyn 

 till och icke »strunta, i. 



Öfverjägmästare Uno Wallmo: Jag skall be att få svara kapten dE Verdier, 

 att jag i öfver 20 års tid betraktat mig som förkämpe just för räntabilitet i 

 skogshushållningen, men jag har velat, att den skall vinnas under sådana 

 former, att behöfligt skogskapital får vara kvar. 



När det gäller att bestämma en räntesats och kompromissa om den, 

 tror jag nog också, att vi kunna gå med på en kompromiss, nämligen om 

 den andra parten ger med sig, att den går ifrån sin fordran på 5 % ränta 

 ned under 4, kanske till 3 % . Går man ned till denna senare, måttliga 

 räntesats, komma vi till den ståndpunkten, att vi få behålla tillräckligt skogs- 

 kapital kvar, så att marken blir i tillfälle att afkasta det mesta möjliga den 

 kan i penningar, och då mötas våra vägar där. Kallas detta att kompro- 

 missa, går jag gärna med pä det. Men därmed vill jag icke säga, att det 

 är vi, som gifvit vika. Tvärtom, är det någon, som här i så fall gifvit sig, 

 är det enligt mitt förmenande dessa förkämpar för markränteprincipen, ty i 

 samma ögonblick de sänka räntan ned till 3 "„ , veta vi, att vi kunna hålla 

 en till räckligt lång omloppstid, och på detta sätt kunna vi producera 

 virke, som kan afkasta pengar. 



Jägmästare Nilsson sade nyss, att om markränteifrarna icke hade så lätt 

 att sätta en bestämd räntesats, sä hade vi, som hyllade annan åsikt, icke 

 lätt att kunna beräkna omloppstidens längd. Jag vill svara på det, att vi 

 nog kunna bestämma omloppstidens längd och redan gjort försök därmed, 

 men då man måste komma till olika åldersgränser för olika marker och trakter 

 af landet, så är det icke möjligt att sätta en generell omloppstid för hela landet, 

 utan omloppstiden måste rättas efter gifna förhållanden och beräknas i hvarje 

 särskildt fall. Någon svårighet härvidlag finnes ej. Men man bör naturligtvis i 

 framtiden justera sina siffror genom att t. ex. hvart tionde år göra en ny 

 uppskattning af skogskapitalets virkesmassa och tillväxt samt beräkna de olika 

 sortimentens pris m. m., och pä det sättet kunna vi alltid komma sanningen 

 tillräckligt nära för praktiskt ändamål. Men skola vi däremot hylla den 

 andra principen och sänka värt skogskapital, så att det motsvarar hvad dessa 

 bankprocentifrare yrka på, stå vi inför den fataliteten, att en vacker dag 

 finna, att vi gjort landet en ryslig otjänst, men att det då fordras en lång, lång 

 följd af är, innan såren kunna läkas, d. v. s. behöfligt skogskapital återför- 

 skaffas till landet. Och under väntan härpå komma krascherna. 



Herr Nilsson erinrade om den egendom, jag nämnde om, och trodde 

 sig kunna känna igen den, därför att han kände igen siffrorna, och ville 

 påstå, att ägaren hade betalt för mycket och därför tvingats till skogssköfling. 

 De siffror jag nämnde, nämligen i '/, milion och 75,000 kronor i afkastning 

 enligt 5 % -ränteprincipen, syftade pä uttalanden om egendomen i fråga, 

 som gjorts af en markränteifrare e//er den stora sköflingen för några år sedan, 

 och som företagits så starkt, att det nu icke fanns virke till klipphuggning 

 åt ungarna i stugorna. Det är ««, som realisationsvärdet på egendomen är 

 satt till I Y2 milion, och nu vill man tillgripa 5 % -teorien. Men det finns 

 ingen möjlighet, att denna skog i närvarande stund verkligen skall kunna afkasta 



\ 



