NOURLANDSKA RKOGSVÄKD^KOMMITrÉNS BETANKANDE. 



359 



75,000 kronor, den afkastar icke hälften. Det är visserligen sant att 75,000 

 kronor kunna tagas ut under de närmaste åren, men gä med det resultat, 

 att skogskapitalet sköflas undan för undan, tills en dag egendomen icke har 

 någon skog alls kvar. 



Det är säkert, att om vi här i landet icke få en revision af bolagslagen 

 till stånd, utan bolagen fortfarande få utdela en hög procent under sken af, 

 att detta är inkomst af deras verksamhet, när de på samma gång öfveraf- 

 verka sin skog med kanske 20, 30 % eller mera och kalla ett tillgripande 

 af kapitalet för inkomst, och utan att aktieägarna veta det, är det icke 

 mycket bevändt med att ha en bolagslag. Statsmakterna borde föreskrifva 

 att inventering måste ske på vissa mellanrum af hvart och ett bolags tillgångar, 

 framför allt af bolagets skogar, hvilkas värdeminskning en bolagsrevisor eljest 

 aldrig kan konstatera, och som därför aldrig synes i böckerna. 



Beträffande de 50 år, som jägmästare Nilsson talade om, har jag blott 

 gjort gällande, att vi redan lärt af erfarenheten, att om vi skola tillämpa 

 denna 5 % -princip ute i det praktiska lifvet, komma vi ned till en afverk- 

 ningstid af bara 50 är eller lägre. 



Jägmästare Ernst Andersson: Herr Wallmo har i sin ifver att vederlägga 

 professor Heckschlr sökt sig ett svagt stöd i den uppfattningen, att jag helt 

 ])lötsligt skulle ha afskrifvit krafvet på full räntabilitet. Jag har ju endast 

 gjort den reflektionen, att då kommittén anser, att skogarna kunna stå ut 

 med att lämna 3 procent, den åtminstone borde förordat 3 procent ränta- 

 bilitet i stället för intet alls. 



Jag skulle känt mig tillfredsställd, om kommittén velat genomföra en 

 sådan norm, medan jag anser att för den närmaste tUcn, innan skogarna hun- 

 nit omformas och skogsmännen fått tid att utveckla teknik, full räntabilitet 

 icke bör kräfvas. Det torde vara klokare att i början sätta räntekrafvet 

 relativt lågt ocn arbeta pä att så småningom bringa upp räntabiliteten, helst 

 som det möter biologiska olägenheter att göra häftiga förändringar i skogs- 

 kapitalets sammansättning och storlek. 



Mitt program går alltså ut på ett försiktigt framåtskridande mot full 

 räntabilitet, en sträfvan som herr W. anser otillbörlig. 



Ett dylikt framåtskridande behöfver emellertid nödvändigtvis stöd af en 

 fortlöpande ekonomisk statistik, som nu beklagligtvis saknas. Ägde vi en 

 sådan statistik för de olika statsreviren och statsskogarna, skulle kommittén 

 nu kunnat göra nyttiga jämförelser mellan olika revir, då dessa sinsemellan 

 ej skötas fullt likformigt, hvarjämte det skulle kunnat afgöras, om den nu- 

 ^'arande hushållningen gifver i, i ^/j eller 2 procent. 



I själfva verket är det endast en länk i statistikens kedja, som saknas. 



Hvarje års nettoafkastning bokföres ju. Ytterligare fordras endast kän- 

 nedom om skogskapitalets värde vid olika tidpunkter. Den felande länken 

 är alltså en inventering. Dä skogarnas virkesförräd kvantitativt inventeras 

 hvart tjugonde år, kan ju värdering i penningar samtidigt ske, i hvilket fall 

 en summarisk kännedom om det ekonomiska resultatet vinnes. Det är att 

 hoppas, att en sådan statistik skall blifva införd för statsskogarna, oaktadt 

 kommittén icke synes hafva känt behof af en dylik. 



Den summariska statistiken är jämförelsevis lätt att komplettera lör de 

 särskilda skogarna, i mån som de revideras. 



