NORRLÄNDSKA SKOGSVÅRDSKOMMITJKNS BETÄNKANDE. 369 



öfverjägmästarens och den ledande domänstyrelsens föreskrifter. En 

 sådan fördelning mellan de olika funktionärerna inom förvaltningen af 

 de uppdrag, som innefattas uti handhafvandet af statens skogshushåll- 

 ning, synes emellertid komma i bestämd strid med denna hushållnings 

 natur, som ovillkorligen betingar, att många frågor afgöras uteslutande 

 på grund af lokala förhållanden, om hvilka man därför måste förutsätta, 

 att större kännedom är att finna hos den inom det mindre tjänstgörings- 

 området arbetande revirförvaltaren än hos öfverjägmästaren med hans 

 flera revir omfattande distrikt. 



Det nuvarande systemets, såsom förvaltningssystem betraktadt, mål 

 och ledande tanke torde kunna sägas vara att söka åstadkomma en i 

 möjligaste måtto enhetlig och likformig förvaltning. Detta mål söker 

 det uppnå genom att förlägga afgörandet, äfven uti detaljfrågor, så nära 

 administrationens centrala punkt som möjligt. Men då man söker att 

 skapa denna likformighet, glömmer man emellertid, att de yttre omstän- 

 digheter, under hvilka skogshushållningen arbetar, och hvilka äro be- 

 stämmande såväl för den ekonomiska som skogliga förvaltningen, äro 

 af så mångfaldig och växlande beskaffenhet. Skola de därför rätt ut- 

 nyttjas i skogshushållningens tjänst, fordras en intim personlig känne- 

 dom om deras art och natur. Brister denna kännedom, hvilket måste i 

 ökad grad blifva förhållandet på ju längre afstånd den bedömande ser 

 dem, uppstår lätt fara för ensidig behandling af de föreliggande frågorna. 



Mot den nu gjorda granskningen af gällande föreskrifter och därpå 

 grundade system invändes måhända, att den alltför mycket fäster afse- 

 ende vid bokstafsuttrycken. Meningen med föreskrifterna är, säger man 

 kanske, ej, att de skola strängt följas, utan att de skola uppfattas sna- 

 rare såsom ledare och vägvisare i mera viktiga eller tvifvelsamma fall. 

 Det vore beklagligt, om en dylik invändning skulle vara ett uttryck för 

 de ledandes uppfattning; ty det skulle betyda, att det i praktiken funnes 

 rum för en obestämbar grad af frihet vid föreskrifternas tillämpning 

 både från deras sida, hvilkas tjänstgöring föreskrifterna afse att reglera, 

 och från deras, som skola kontrollera föreskrifternas efterlefnad. Ett 

 förvaltningssystem, hvars reglementariska föreskrifter för tjänsteförvalt- 

 ningen ej skulle tillämpas och kanske ej kunna strängt tillämpas, har 

 emellertid öfverlefvat sig själft; ty ett sådant system förslöar och skapar 

 osäkerhet. 



För att afhjälpa de brister, hvilka enligt kommitténs mening vid- 

 låda den nuvarande organisationen, är det synbarligen ej tillfyllest att 

 inrätta ett flertal nya revirförvaltare- och öfverjägmästaretjänster. Det 

 inbördes förhållandet mellan förvaltningens olika instanser eller grunden 

 för uppdelningen dem emellan af arbetet skulle ej därigenom rubbas. 



