37° NILS G. RINOSTRAND. 



En mera genomgripande förändring är här af nöden, en förändring, som 

 afser själfva systemet. 



Af den redogörelse för kommitténs anmärkningar mot den nuva- 

 rande arbetsfördelningen inom skogsförvaltningen, som jag lämnat, fram- 

 går, att förändringarna böra åsyfta dels skapande af en mellaninstans, 

 som på samma gång den kan mottaga en del af domänstyrelsens arbets- 

 börda, äfven blir i tillfälle att på ett mera effektivt sätt, än nu är fallet, 

 utöfva den mellaninstansen åliggande inspektionsskyldigheten, dels ock 

 öfverflyttande på revirförvaltarna af beslutanderätt uti sådana frågor, för 

 hvilkas hänskjutande till högre instans inga särskilda grunder tala. 



Kommittén har trott sig finna en utväg att tillgodose alla dessa 

 kraf genom att föreslå inrättande af distriktsstyrelser. Genom att gifva 

 mellaninstansen formen af en styrelse, d. v. s. en af flera personer be- 

 stående myndighet, borde garanti för en noggrann pröfning och utred- 

 ning af ärendena vinnas, hvarjämte afgörandet ej uteslutande blir be- 

 roende af en ensam persons okritiserade åsikter. Till en distriktssty- 

 relse borde därför utan risk kunna öfverlämnas en del förvaltningsupp- 

 gifter och den slutliga handläggningen af många ärenden, som nu tillhör 

 domänstyrelsen, hvarigenom en nödvändig decentralisation kunde ernås. 

 Inspektionen öfver revirförvaltningen borde utöfvas af styrelsens med- 

 lemmar personlige7i. men pröfningen af en inspekterandes anmärkningar 

 äfvensom ledningen af distriktets .skogshushållning af distriktsstyrelsen 

 såsom sådan, hvarigenom garanti för en fullt saklig inspektion borde vin- 

 nas. Till förmän för inrättande af distriktsstyrelser talar äfven landets stora 

 geografiska utsträckning och de vidt skilda lokala förhållanden, som äro 

 rådande, och som försvåra eller t. o. m. omöjliggöra för en central- 

 styrelse att göra sig tillräckligt förtrogen med samt i erforderlig grad 

 beakta och tillgodose dem. 



Förvaltningssystemets olika organ böra under dessa förutsättningar 

 blifva följande: 



i) Revirförvaltarcii, som pä eget ansvar förvaltar revir, med Icrono- 

 jägare såsom bevakare och underlydande organ för detaljarbetet i skogen; 



2) Distriktsstyrelsen, som leder distriktets administration och inspek- 

 terar revirförvaltningen; 



3) Doiiiänstyrelsot, som utöfvar den högsta ledningen af statens 

 skogshushållning. 



I sitt betänkande öfvergår kommittén härefter till en mera specifik 

 redogörelse för de uppgifter, som borde åligga de olika instanserna. 

 Jag kan här ej upptaga tiden med en fullständig framställning häraf, 

 utan måste inskränka mig till några korta sammanfattande antydningar. 



Revirförvaltarens uppdrag bör afse alla åtgärder, som beröra den 



