NORRLANDSKA SKOGSVARDSKOMMITTENS BETÄNKANDE. 37 I 



skogliga skötseln, och som måste bedömas och afgöras på grund af 

 lokala förhållanden. Hans befogenhet bör begränsas af allmänna hus- 

 hällningsföreskrifter samt fastställda skogsindelnings- eller afdiknings- 

 planer, utsynings- och förvaltningsförslag. Han måste dock äga en viss 

 rätt att omedelbart och på eget ansvar vidtaga alla åtgärder, som för 

 förvaltningsobjektens rätta vård och skydd äro nödvändiga och ej utan 

 våda eller ekonomisk förlust kunna uppskjutas, dock med skyldighet att, 

 om härigenom gifna föreskrifter måste öfverträdas, eller ändringar vid- 

 tagas uti fastställda förslag och planer, omedelbart anmäla detta till öfver- 

 ordnad myndighet. Hans tjänsteutöfning skall vara underkastad inspektion, 

 som förrättas af chef för eller ledamot i domän- eller distriktsstyrelse. 



I fråga om storleken af den personal, som erfordras för revirarbe- 

 tets utförande, har kommittén uttalat som sin åsikt, att för närvarande 

 någon ökning af densamma ej behöfde ifrågakomma. Orsaken härtill 

 är den, att kommittén i annat sammanhang väckt förslag om, att det 

 bestyr med handhafvande af den enskilda skogslagstiftningen, som för när- 

 varande åligger revirförvaltningarna, skulle aflyftas från dem och öfver- 

 lämnas åt särskilda skogstjänstemän. Genom detta förslags antagande 

 borde de nu helt visst alltför fåtaliga revirförvaltarna erhålla den för- 

 stärkning, att någon revirdelning för närvarande ej vore erforderlig. 

 Huruvida en ökning af antalet assistenter kan blifva betingadt af de 

 nya förhållanden, som ett genomförande af kommittéförslagen medför, 

 torde fiirst då kunna med nödig sakkunskap pröfvas, sedan de af kom- 

 mittén föreslagna anordningarna i afsikt att förenkla administrationen 

 och införa en bättre afvägd arbetsfördelning hunnit göra sina verkningar 

 gällande. 



Inom vissa revir torde förhållandet emellertid vara sådant, att be- 

 hofvet af ett redan nu anställdt tjänstebiträde hos revirförvaltaren visar 

 sig konstant. Det torde då ur flera synpunkter vara önskligt, att åt 

 dessa tjänstemän gifves en mera fast ställning än den, som de nu inne- 

 hafva, då de endast för ett år i sänder förordnas att uppehålla sina 

 befattningar. Vidhållande af denna senare anordning betyder först och 

 främst att åt det s. k. extra-ordinariesystemet gifves en utsträckning 

 utöfver hvad som må kunna anses vara af förhållandena påkalladt och 

 utaf en klok ekonomisering betingadt. Då behofvet af tjänstemannens 

 arbetskraft ej längre är tillfälligt, utan visar sig vara år från är åter- 

 kommande, synas de skäl hafva bortfallit, hvilka förut kunnat tala för 

 hans anställande för viss kortare tid. Både ur social synpunkt och sedt 

 från önskvärdheten af att åt arbetet i skogen gifva stadga och konti- 

 nuitet blir hans anställande under mera fasta former nu ett starkt fram- 

 trädande önskemål. 



