386 NILS G. RINGSTRAND. 



dock vara, att anbud infordrades och pröfvades, innan något som helst 

 arbete med afverkning påbörjades. 



Kommittén har äfven berört frågan om uppbörden af statens skogs- 

 medel och därvid föreslagit, att auktionsmedel skola betalas genom in- 

 sättning å distriktsstyrelsens giroräkning uti det riksbankens afdelnings- 

 kontor, som uti kungörelsen angifves. Medel för under hand försåldt 

 virke böra kunna betalas till revirförvaltaren, hvilken skulle äga rätt att 

 uppbära lika stora belopp som de^ för hvilka han får göra försäljningar. 

 Förslaget skiljer sig uti så måtto från nuvarande förhållanden, som re- 

 virförvaltarna nu visserligen kunna efter infordrande af anbud afyttra 

 virke till värde af 500 kronor, men ej uppbära högre belopp än 200 

 kronor. 



Härefter har kommittén öfvergätt till behandling af frågan om sta- 

 tens skogsbokföring å reviren. För den ytlige betraktaren kan det 

 måhända synas egendomligt, att kommittén funnit denna fråga hafva 

 någon gemenskap med dess uppdrag att undersöka, hvilka åtgärder 

 kunna och böra vidtagas, för att kronans skogar må komma i åtnjutande 

 af en rätt vård. För den åter, som ser längre än till ytan, ställer sig 

 saken annorlunda. Han torde medgifva riktigheten i kommitténs ut- 

 talande, då den säger, att, då man som ostridigt torde få fastslå, att 

 vården af skogarna ej är sitt eget mål, utan ett medel för bedrifvande 

 af en ekonomisk hushållning, den också lika ostridigt måste utöfvas 

 under ett noggrant aktgifvande på alla de faktorer, hvilka öfva infly- 

 tande på resultatet af densamma. Men utan att dessa faktorer noga 

 antecknas och därefter hopföras till öfversiktliga sammanställningar, 

 d. v. s. utan en bokföring med ett på densamma grundadt bokslut, kunna 

 säkra slutledningar af den bedrifna verksamheten icke dragas. Först 

 genom ett sådant bokslut kan skogsförvaltningen vinna tillförlitlig kän- 

 nedom om, hvilka grenar af dess verksamhet lämna vinst, och hvilka 

 ej göra det eller till äfventyrs gå med förlust. För vår nationella eko- 

 nomi torde det ej vara utan betydelse, om de förra utvidgas, och om 

 de senare antingen omläggas så, att resultatet blir det motsatta, eller 

 ock helt inställas. 



Utgående från dessa synpunkter har kommittén föreslagit, att den 

 nuvarande bokföringen, som, hvad penningemedlen angår, endast be- 

 står i förande af en kassabok och beträffande virket af ett antecknande 

 på skilda ställen af försålda eller utstämplade virkesposter, skulle full- 

 ständigas genom förande af journal och hufvudbok. 



Då nu öfver penningemedlen endast en enkel kassa föres, så göres 

 intet bokslut och upprättas intet balanskonto. Inkomster och utgifter 

 ställas emot hvarandra alldeles frånsedt om de förra leda sitt ursprung 



