392 DISKUSSION. 



Men då der gäller att bedöma storleken af detta, får detsamma ej skär- 

 skådas ensamt för sig, utan måste ses i sammanhang med den nytta, 

 som af detsamma kan vara att förvänta. Gifvetvis kan denna nytta uti 

 föreliggande fall ej angifvas uti påvisbara värden. Den omständigheten, 

 att tjänstemannen aldrig, ej ens för sig själf, kan såsom skäl för en 

 uppskjuten eller inställd resa förebara, att den skulle företagas på hans 

 egen bekostnad, bör emellertid åt staten kunna skänka en viss grad af 

 trygghet, att dess intressen såsom skogsägare blifva fullt tillgodosedda. 

 En sådan trygghet och medvetandet om, att tjänstemannens intressen 

 sammanfalla med statens, bör helt säkert uppväga det besvär, som 

 räkningarnas uppsättande och granskning kunna medföra. 



B. Diskussion. 



Jägmästare Wieeck: Det ser nästan ut, som om kommittén skulle vilja 

 sätta uthålligheten hos en tilläfventyrs existerande opposition pä prof. 



Då vi nu emellertid ändtligen kommit till denna del af betänkandet, 

 vill jag säga, att det förefaller mig att vara mycket ofullständigt genomtänkt 

 beträffande frågan om revirpersonalen. Kommittén har sagt sig lifligt till- 

 styrka revirförvaltaresystemet, som i motsats till hvad tyskarna kalla forst- 

 meistersystemet lägger afgörandet hos den förvaltande personalen, under 

 det att forstmeistersystemet lägger afgörandet hos en högre instans och låter 

 den förvaltande personalen verkställa dess beslut. I sin sträfvan att undvika 

 olägenheterna med nyssnämnda system har kommittén emellertid råkat att 

 totalt hamna — icke i det verkliga revirförvaltaresystemet, som kräfver att för- 

 valtaren personligen fullt behärskar sitt förvaltningsobjekt — , utan i det s. k. 

 revirförstersystemet. Äfven detta hör till de system, om hvilkas olämplighet 

 man numera är ense; det är i själfva verket det äldsta af dem alla och be- 

 tingades på sin tid uteslutande af bristen på högre utbildad personal. Revir- 

 förstersystemet lägger nämligen väsentliga delar af de verkliga förvaltnings- 

 åliggandena hos den underordnade personalen, imder det den nominelle revir- 

 förvaltaren i själfva verket blott blir en slags kontrollant, och kanske knappt 

 det, öfver det hela. 



Kommittén har tydligen tänkt sig, att själfva intensiteten i skogsförvalt- 

 ningen bör ökas. På sid. 142 i betänkandet heter det, att »afverkningarna böra 

 mera än hittills inriktas på en ordnad grupp- och beståndsbehandling. Åt- 

 gärder för befordrande af skogarnas föryngring böra vidtagas till ökad om- 

 fattning. > Pä samma gång man fordrar ökad intensitet, anser man emellertid, 

 att revirens uppdelning är obehöflig. På sid. 177 står alltså: »Den ökning 

 af arbetskrafterna, som efter ett godkännande af kommitténs organisationsför- 

 slag kan visa sig erforderlig, kommer säkerligen att för en tämligen lång framtid 

 i stort sedt falla på den del af personalen, hvilken är underordnad revirför- 



